Под Южнокитайско море има планинска верига
с каньони, толкова дълбоки, че могат да поберат Хималаите -
по-дълбоки от всичко, до което са стигали хора или машини.
През вековете безброй плавателни съдове
са потъвали безследно в тези води.
Изчезването им си остава мистерия.
СТРАХ ОТ ДЪЛБИНИТЕ
Как върви, Лейла? - Майната ти!
Как било вървяло! Подгизнах!
Стига, нали ти плащам по два долара дневно?
Стига си мързелувал! Ела да ми помогнеш!
Недей така, става ли? И аз работя здраво.
Сега пък какво?
По дяволите! Пантучи! - Да му се не знае!
Карам на сляпо! Нали беше оправил радара?
Трябва да си нежен с него.
Глупости. Цялата система се срина. - Убил я е негативизмът ти.
Със сигурност!
Пак ли удряш онова? - Не!
Къде пише, че аз трябва да върша работата навън?
Финеган, защо някой път не излезеш ти?
И аз те обичам, Лейла.
Всичко наред ли е? - Да.
По график сме, нали? - Не ме нае заради маниерите ми.
Наехме те заради репутацията ти. Гледай да я оправдаеш.
Къде сме? - Тук. По средата на нищото.
А крайната ни дестинация? - Там е.
Насред затънтеното нищо. - Фини.
Чувал съм за теб, но очаквах да си по-стар.
Остарявам като хубаво вино. Благодаря.
Като хубаво вино, друг път! Приличаш повече на бъчва бира.
Въпроси, г-н Финеган? - Не.
Плащат ми да мълча и да работя. Затова ще мълча и ще работя.
Не те ли интересува къде отиваме?
Стига да има пари, не ни пука. - Добре.
Къде отиваме, по дяволите?
Дами и господа! Дами и господа!
Моля за вашето внимание само за секунда.
Аз, капитан Атъртън, и моят екипаж ви казваме:
"Добре дошли на първото пътешествие на "Аргонавтика"!".
Всеки от стотиците мъже и жени, работещи на този кораб,
има само една цел - да сбъдне вашите мечти.
А през целия си живот аз съм имал само една мечта -
да създам най-великия, луксозен и скъп круизен кораб на света!
Тази вечер, като ви виждам всички тук -
толкова красиви, елегантни и богати…
Осъзнавам, че мечтата ми се е сбъднала.
От все сърце благодаря на всички ви за това.
За "Аргонавтика"! Добри времена - завинаги!
Завинаги!
Прекарваме си чудесно. Корабът е невероятен.
Няма друг такъв кораб.
Може да мине през 12-метрова вълна, без да го усетите.
Насладете се на круиза. - Благодаря, капитане.
Извинете ме. - Вие ме извинете, капитане.
Наистина съжалявам.
Хубава снимка.
Мразя работата във вода.
Това ми напомня - гладен съм. - Винаги си гладен.
И? Имам да раста. - Още растеш?
Някакъв проблем? Радвай се, че не съм изял теб.
Какво осъзнаваш, Мамули?
Че преди да умра, трябва да правя любов с жена от всяка държава.
Само от признатите от ООН държави или и от измислени?
За какво говориш? - За държавата на Ти Рей.
Мълчи, Били. Австралия е държава. - Австралия е остров.
Технически, тя е континент. - Остров, държава, континент…
Няма значение, стига да има жени.
Ако дойдеш в родината ми, ще те гръмна.
Той само за жени ли говори? - Доколкото знам - да.
Ще млъкне само ако го гръмнем. - Точно така.
Някога замислял ли си се за това? - Всеки ден.
Стига, момчета. Седнете.
Връщай се в Австралия. Какво е това?
Книга без картинки. Браво.
Знаете ли какво ми се яде?
Две хубави мазни свински крачета,
малко маринован маймунски мозък и едно голямо слонско око.
Сурово, така че да се пука, като отхапя.
Вкусно.
Какво ще кажете? - Отврат.
Ти Рей, осмърдяваш всичко. - Я стига.
Спрете. Не ви плащат да купонясвате.
Пантучи! Пантучи!
Нали не си там, където мисля, че си?
Радарът още не е добре. Усещам го. Усещането е лошо.
Знаеш ли колко некартирани острови има тук?
Не знам. Два? - Голям смях.
Чакай само да разбия кораба в някой незнаен остров.
Трябва ми тишина. Край. Излизам.
Леле! Яко!
Ще те прасна!
По дяволите.
Усещам сериозна неприязън. - Отивай там!
Какво си имаме тук, братлета? - Мотаеше се около товара!
Ако мога да направя пътуването ви по-удобно, кажете.
Добре, братле.
Не стой така! Помогни му! - Моля? Тези са опасни!
Сериозно? Направи нещо! - Не. Искам да живея.
Финеган!
Имаме договор. 20 часа път.
Ако убиете механика ми, ще е много по-дълго.
А за извънредното време се плаща двойно.
Мотаеше се около товара ми. - Любопитен е.
Договорихме се да не задавате въпроси.
Хора, гласувам да изхвърлим този боклук през борда.
Да го убием. - Да го убием и да го изхвърлим.
Тук няма демокрация. Няма да гласуваме.
Добре, ще го кажа още веднъж за хората с увреден слух.
Може да стане гадно.
Виво.
Всичко наред ли е? Някой ще убива ли някого?
Трябва да излизате по-често.
Това скъси живота ми с година.
Моля, вкарайте своята карта ключ.
Добър вечер, капитан Атъртън.
Добър вечер. - Трезорът е отворен.
Толкова са много… Как да избера?
Голям и лош си, а?
Ти ми подхождаш.
Огърлицата.
Добър вечер. - Здравейте.
Боже, колко си нагла.
Добър вечер, господа. Тъкмо си тръгвах. Или пък не.
Добро решение. Най-близката земя е на…
На 1000 км оттук, нали, капитане? - Почти 1300.
Получихме един факс…
Лоша снимка, а? - Я да видя.
Издирват те за кражба, обир, фалшификация…
И за опит за убийство. - На бившия ми. Какво?
Арестувана си шест пъти и те издирват в четири държави.
Как красавица като теб се сдобива с такова досие?
Не беше лесно, повярвай ми. - Защото не те бива в работата ти.
Това не е нужно. - Това е моята карта. Благодаря.
Тук имаме ли трюм? - Да, но не е довършен.
Не може да вкарате дама там! - Така е, но ти не си дама.
По-леко!
А ти, Кантън, не си джентълмен.
Бяха дълги девет метра.
Не са ядрени, но със сигурност гърмят страшно.
Ако пак го направиш, ще те убия. - Не мърдай!
Съжалявам! Щипе!
Може ли да спрем? Имаш ли новокаин?
Да, миличкият ми, но само малко.
Ще ми трябва по-голяма доза. - Винаги ти трябва по-голяма доза.
Колко такива неща имаше там? - Не знам. Поне осем или девет.
Достатъчно, за да потопят самолетоносач.
Просто чудесно. Имам бомби в трюма.
Ако зададеш някой въпрос, преди да поемеш работа…
"Стига да има пари, не ни пука." Що за житейска философия е това?
Торпеда.
Какво ще правят с торпеда, по дяволите?
Да!
Господа, запознайте се с китайската пушка М1Л1.
Въртящо се дуло, хиляда патрона!
Автоматично охлаждане, водонепроницаема!
За мое здраве!
Какво?
Какво става тук, господа? Комуникации, докладвайте.
Термалното и лазерното засичане дават бял екран.
Абсурд. - Капитане, и радарът не работи.
Минете на външно захранване, г-н Луис. Да проверим веригите.
Не отговаря. Мейнфреймът е заминал.
А комуникационното оборудване? - Изобщо го няма.
Може да е заради бурята. - Корабът не се влияе от времето.
Можем ли да изпращаме? - Сигналът се превръща в шум.
Това е най-добрата техника! - Г-н Кантън, моля ви!
Сега е опасно! Нямаме радар и друга техника за наблюдение!
Плаваме на сляпо, а не можем да го съобщим.
Засичам нещо.
Какво, Колин? - Не знам, но е голямо.
Сигурно са китове. - Със скорост 31 възела? Не вярвам.
Къде е? - Точно под нас.
На 160 метра под нас и се издига бързо.
150 метра. 140. 130.
120. 110. 100 метра.
90, 80, 70, 00… - Какво е това?
50 метра.
Боже!
Отвори!
Кой ти позволи да дупчиш лодката ми?
Аз не съм го позволявал! Това се плаща допълнително!
Какво е това? - Не знам.
Хайде!
Прилича на…
На установка за торпеда.
Това не ми харесва. - И на мен не ми харесва.
Още колко? - След 22 минути
ще сме върху…
Върху онова там.
Какво беше това, по дяволите?
Дръжте се!
Джоуи, кажи нещо! Щети?
Дупка в десния борд! - Поемаме ли вода?
Малко, но е над водолинията.
"Джезабел" не работи! - И "Херкулес" не получава гориво!
Край! Изключвам!
Мамка му! В какво се блъснахме?
Тук има пожар! - Угасете го!
Угасете сандъците! - Какво беше това?
Каквото и да беше, замалко да ми откъсне главата!
Защо се смееш? - Защото сме живи, кретен такъв.
Ако онова беше ударило бойните глави, край с нас!
В десния борд има гигантска дупка! Тук какво става?
Старата "Джезабел" я треснаха в мозъка.
В какво се блъснахме? - Нямам представа.
Мисля, че убихме моторница. - Моторница? Далече сме от земя.
Толкова далеч от брега няма моторници.
Финеган, нищо не работи!
"Херкулес" е съсипан! Предавките му са смачкани.
Цилиндрите са се заключили. - Изтича гориво.
До половин час ще спрем. - Финеган, направи нещо.
Ние имаме да спазваме график. - Чуваш ли ги?
Ти да мълчиш! Лесно заменим си, схващаш ли?
Да. Винаги е било така. - Елате тук!
Там има нещо. - Какво Дай да видя…
Чакай! - Дай да видя!
Леле! Това е круизен кораб.
Дали ще ни дадат малко гориво?
И няколко минути в машинното.
Разбира се.
Какво, по дяволите…
От тук нататък поемаме ние.
Хановер, такъв кораб има куп възможности да повика помощ.
Вече не.
Пантучи, можеш ли да оправиш това?
Ако вляза в машинното, може би.
Няма да вози добре, но поне ще вози.
Тези активираха бомбите, братле.
Добре, Финеган и лесно заменимият идват с нас.
Ние тримата сме заедно. - Сега ще си заедно с мен.
Били! - Да, шефе.
Довърши установката и наблюдавай жената.
Разбрано. Ще я наблюдавам. Не съм спал с корейка.
Шегаджия. Не закачай приятелката ми. - Някакъв проблем ли имаш?
Дръж се прилично. Тя ще те изяде жив.
Спрете с глупостите. По-зле сте от гимназисти.
Круизният кораб не мърда. Защо не мърда?
Не знам. Добре, господа.
Знаете процедурата. - Да излизаме!
Бинго.
Хановер, това е круизен кораб. Не ви трябват оръжия.
Ами ако ни нападнат? - С какво? С коктейли?
Тук е пълна бъркотия. - Да извикам ли чистачка
Използвайте сила, ако е нужно. Тук има много пасажери.
Половината са въоръжени с червило.
Да не те омажат. - Да.
Това беше забавно. Наистина.
Всички са в атриума. Ще ги задържим там и ще се разделим.
Казвайте! - Трезор. Шесто ниво.
Казино! - Трето ниво!
Мостик! - Най-горно ниво!
Ще развалим купона! - Не чувам купон.
Всички - долу! - Никой да не мърда!
По дяволите.
Тук май е имало страшна веселба.
Тук има кръв. - И тук има кръв.
Навсякъде има кръв.
Имам много лошо предчувствие.
Стигнахте до атриума.
Моля, гледайте къде стъпвате. Вратите се затварят.
Къде са всички, по дяволите?
Спасителните лодки още са тук.
Къде са всички, по дяволите?
Хайде!
Хановер, няма никого вкъщи.
Май всички са избягали. Никой не е останал.
Някой ви е изпреварил.
Къде са всички, по дяволите? - Кого го грее? Да нападаме трезора!
Мамка му!
Добре, спрете се!
Не знам какво става тук, но имаме работа!
Машинно. - Девето подниво.
Ти Рей, Мамули, отидете с Финеган и механика.
Само товарните асансьори стигат до долу.
Останалите - с мен на мостика. - Да тръгваме! Веднага!
Хайде де! - Бързо!
Какво беше това, по дяволите?
Добре, не е зле.
Чисто е.
Онзи е успял да изключи всичко. - Не трябваше да спира кораба.
Или да убива хората. - Не виждам трупове.
Все едно всички просто са изчезнали.
Ти ли си?
Включи помпата, идиот такъв! Потъваме.
По-спокойно! Не си ми шеф.
Аз би трябвало да командвам тук.
Били, Били, там ли си? Огледахме. Няма пасажери.
Как така няма? Как е възможно? - Ти видя ли някого там?
Не, никого. Само пълен идиот би излязъл в дъжда.
Корпусът би трябвало да е непробиваем.
Какво казваш? - Защо краката ми са мокри?
Призрачен кораб. Да се махаме. - Кой гласува "за"?
Тихо. Решили са, че потъват, затова са избягали.
Малоумници. - Боже, прав е. Прав си. Да.
Скочили са през борда. Представям си как последният казва:
"Забравихме спасителните лодки. Явно ще трябва да плуваме".
Знаеш ли, че си прекалено устат? - Да, знам.
Не те харесвам.
Даже не ме познаваш.
Гледайте. Бъдещите ми бивши жени.
Мамули, извратеняк такъв, спри се.
По-бързо. - Какво смърди така?
Да не казах, че си ти?
Водата е адски студена. Ще настина.
Коя от вас, дами, иска да ме стопли?
Стой наблизо.
Не знаех, че ти пука за мен. - Пука ми за оръжието ти.
Мамули, дръж ги под око.
Какво държиш?
Фъстък. - Фъстък?
Фъстък. - Добре. Фъстък.
Мамка му.
Кой е там?
Покажи се веднага, иначе ще те размажа!
Ти Рей, какво правиш?
Какво е това?
Ти Рей?
Какво сте направили? Какво сте направили?
Не стреляй! - Какво сте направили на Ти Рей?
Нищо! - Ако докоснеш това, мъртъв си!
Успокой се! Нищо не сме му направили!
Какво е станало тук?
Моля, вкарайте своята карта ключ.
Оцелял. - С извивки.
Тук е само за персонала.
Аз съм асистент на касиера. Трябва да съобщя за вас.
Къде са другите пасажери? - Не знам. Да не спят?
Кажи ми какво е станало, иначе ще те застрелям.
Коя си ти? - Просто пътувам на кораба.
Казвам се Трилиън. Ти кой си?
Благодаря. Много ме улесняваш. - Радвам се.
Отново, какво е станало тук? Къде са всички?
Мислех, че харесваш гърмежи. - Трезорът е отворен.
Да. Пари, пари, пари, пари!
Виво!
Спри! - Боже!
По дяволите!
Не, не, не! - Излизайте!
Помислих, че е от онези! - Уби един от най-добрите ми хора!
Не исках, мислех… - Това са невинни хора!
Мълчи! - Кой командва тук?
Кои сте вие? - Какви са онези
Онези неща! Не ги ли видяхте? - Какво? По-силно, Мамули!
Прекъсваш. Повтори. - Слушай! Мисля, че Ти Рей е мъртъв.
Да се махаме! Тук има нещо! - Млъкни. Затвори си устата!
Тук сме само аз и ти.
Вземи частите веднага! Хайде!
Какво… Мамули! Ти Рей!
Те са навсякъде, чуваш ли? Трябва да се махнем от кораба!
Добре, да проверим. - Ами трезора?
Няма да избяга. Вземи оръжието на Виво.
Какво беше това, Финеган? - Не знам, не го огледах!
Взе ли всичките части? - Дори да не съм, няма да се върна.
Бягай!
Шесто ниво. Моля, гледайте къде стъпвате.
Вратите се затварят.
Пето ниво. Четвърто ниво. - Отивай нагоре! Нагоре!
Трето ниво. Второ ниво.
Аварийно спиране. Второ ниво.
Първо ниво.
Коридорът! - Какво правите?
Няма да остана тук! - Отвън е по-зле!
Не ми пука, махам се! - Успокой се!
Вратите се затварят. - Коя си ти?
Кой си ти? - Тя ми счупи носа.
Ще ти потроша цялото лице. Не че някой ще направи разлика.
Какъв ти е проблемът?
Какво има? - Първо ниво.
Това се опитвах да ви кажа. Там има нещо.
Трето ниво. Четвърто ниво.
Моля, дръпнете се от вратата.
Хвърлете оръжията! Веднага! - Хвърлете ги!
Хвърлете ги.
Къде са Мамули и Ти Рей? - Не оцеляха.
Какво е станало? - Ти си ги убил?!
Не! На кораба има нещо! - Глупости!
Не, г-н Хановер. На кораба има нещо. - Вие познавате ли се?
Вратите се затварят… - Ти Рей ми беше… Ти си го убил.
Ти си го убил, нали?
Чух те първия път. - Спри се!
Кажи ми какво е станало. - Корабът е заразен.
С какво? - Аз откъде да знам?
Не съм виждал такива неща. - Твой ред е.
Девето ниво, осмо ниво, седмо…
Второ ниво.
Трето ниво, четвърто ниво, пето ниво.
Шесто ниво.
Какво е това, по дяволите? - 60-арска песен.
Хора, какво ще кажете да се махнем от този кораб?
Добра идея.
Дръжте се!
Асансьорът не работи.
Какви са тези неща?
Какво става, да го вземат дяволите?
Вземи оръжието, олигофрен такъв!
Назад, Финеган.
Майчице, гледайте.
Сега какво?
Мамка му!
Да бягаме!
Да се махаме!
Яката мацка…
Няма къде да се скриеш.
Яката мацка…
Все едно се блъснахме в риф. Спряхме внезапно.
После онези бяха навсякъде. Пасажерите се паникьосаха.
Нямахме време дори да стигнем до спасителните лодки.
Не можем дори да изпратим сигнал, че сме в беда.
Тогава, капитане, трябва да повикаме помощ.
Извикай морската пехота. - Веднага.
Вие май не разбирате, че нещо е блокирало системите.
Не нещо. Някой.
Ти кой си? - Саймън Кантън. Корабът е мой.
Хановер имаше човек на кораба, който е спрял комуникациите.
Двамата се познавате. Ти си ги спрял.
Какво? - Браво, Финеган.
Кантън, това вярно ли е? - Как да ги оправим?
Попитах как да оправим комуникациите.
Отговори му. Отговори му, копеле!
Системите са стопени отвътре. Никой няма да вика помощ.
Защо? - По дяволите!
Това беше делото на живота ти. - Корабът е много скъп, нали?
487,6 милиона долара.
Застраховката. Затова са торпедата.
Обирате кораба и го потапяте заради застраховката.
Похарчих цялото си богатство за този кораб!
Няма някакви банкери да го вземат! - Какви ги дрънкаш, алчно копеле?
Корабът беше пълен!
Но цената на поддръжката е по-висока от печалбата.
Значи ще измрем, защото си оплескал сметките?
Не прецених пазара добре!
А пасажерите застраховани ли са? - Аз съм измамник, а не убиец.
Щяхме да се евакуираме със спасителните лодки.
Не ми се прави на праведен, Финеган. Знам всичко за теб!
Копеле! Продал си ни на застрахователите!
Спрете! - Заради теб загинаха невинни!
Спрете се! - Не трябваше никой да пострада!
Какво? - Харесва ми.
Благодаря.
Господи!
Боже, това е Били!
Боже, не, не!
Насам! - Тук! Тук!
Не, там е! - Тези са навсякъде!
Това как се включва?
Замалко да ми докараш инфаркт!
Насам!
Какви са тези неща? - Недружелюбни са.
Отвън имаш лодка, нали?
Да. - Добре. Да сключим сделка.
Качваш ме на лодката и…
И получавам каквото искам? - Да. Каквото искаш.
А ако поискам студена бира?
Шегаджия.
Време е да се махаме!
Длъжник съм ти. - Точно така.
Измъкни ме жива и сметките ни ще са разчистени.
Съгласен. - Кажи ми, че държиш на думата си.
Така е.
Кантън…
Дръжте се! По дяволите!
Дай ръка! Хайде! Дърпай!
Не!
Яжте олово, боклуци!
Какви са тези същества, по дяволите?
Боя се, че те са някакво странно разклонение
на семейството Археа отоя. - Семейство Отоя.
А аз се бях притеснил.
На 1200 метра дълбочина те са дълги колкото молив.
Телата им са колкото топка за голф.
Но тези на 6000 метра дълбочина могат да ядат акули.
А тези, които са на 9000 или 12 000 метра дълбочина…
Вие смятайте. - Значи работата е лоша.
Значи са морски чудовища мутанти? - На кого му пука какво са?
Кажи ни как да ги убием. - Отоите са изобретателни.
Крият се по дупки и хващат жертвите си с пипала,
после ги смазват с огромните си челюсти.
И после ги изяждат, нали? - Не. Изпиват ги.
Изпиват ги живи - изсмукват течностите от тялото
после изхвърлят скелета.
Добре, край на урока. Ето какъв е планът.
Все още аз командвам тук. - Командвай колкото си искаш.
Аз ще се върна на лодката си и ще се махна оттук.
Подкрепям го. - Нещо против да се присъединя?
Заповядай.
Сега накъде?
В края на коридора има път отляво, който ще ни отведе нагоре.
Отдясно. - Отляво.
Имам планове на целия кораб. - А кой ви ги даде?
Възможно ли е да стане по-зле?
Благодаря, Джоуи.
Онази песен не ми излиза от главата.
Сигурно са пробили корпуса. Така са влезли.
Силата им е невероятна. - Радвам се, че си впечатлен.
Мамка му! През тази врата няма да излезем.
Заклещена е в рамката. - Не можем да се върнем.
Кантън, корабът е твой. Някакви идеи?
От другата страна на тази стена има още люкове и стълбища.
Единственият изход е по тези стъпала.
Прав е. - Колко далеч?
20 метра. - Някой трябва да провери.
Аз предлагам да чакам тук. - Аз също.
Абсурд.
Аз ще отида. Но ти ще дойдеш с мен.
Късмет. - Какво е толкова смешно?
Ако минем, ще изстрелям два патрона. Така ще покажа, че е безопасно.
Добре.
Това е мое.
Да дадем истинско оръжие на дамата.
Знаеш ли как да го използваш?
Ако нещо тръгне към мен, дърпам спусъка, докато спре.
Внимавай с това. Рита силно. - Мога да го понеса.
Щом ще плуваме, твой ред е да носиш частите.
Това се оказа адски ден.
Хайде, нагоре.
Защо се бавят? - Не искам да звуча като глезла,
но това започва да ме плаши.
Възможно ли е човек просто да хване астма?
Или трябва да се роди с нея?
Боже!
Скачайте!
Хайде, копеле! Хайде!
Махам се! Махам се!
Хайде, приятел. Готово.
Къде е Мейсън? - Онова го хвана.
Не и Мейсън! Това не се случва!
Не се случва!
Кой е следващият? - Сега накъде?
Има още асансьори там. - Майната им на асансьорите!
Никакви асансьори повече. - Съгласна съм с тях.
Кога да очакваме спасители? - Няма да ги чакам.
Обадихме се преди залеза. Ще ни търсят след 24 часа.
Значи още ден или два няма да ни потърсят?
Тогава вече ще е късно.
А морските червеи ще ни избият.
Прекрасна ситуация, нали? - Да останем тук!
Луд ли си? - Не, прав е. Тук има много храна.
Можем да изчакаме спасители. - Прави са.
Това е камбузът за екипажа. Херметически затворен е срещу пожар.
Червеите не могат да влязат тук. - Ходи ли ти се в затвор, Мълигън?
По-добре там, отколкото в червей. - Аз продължавам.
Нямаме друг шанс. - Назад! Избиват ни един по един.
Да се изправим срещу тях тук и сега!
Целият кораб е заразен, Финеган. Няма да стигнем до лодката.
Няма да остана. Това е факт. Дръпни се от люка.
Ще го направя! Кълна се, ще те убия!
Сериозно говоря. - Недей така.
Няма да останем, Мълигън! - Аз казвам, че ще останем!
Последна битка, а? Ще ритаме задници.
Отдръпни се веднага, войнико, иначе ще те убия.
Веднъж видях един да слага риба в бутилка.
После сложи тапата на бутилката и я хвърли на бебе октопод.
Октоподът опипа бутилката хубаво.
За няма и две минути махна тапата, бръкна вътре и изяде рибата.
И каква е поуката от тази история? - Ние сме рибата.
Слушайте. Корабът вече потъва. Ами ако не дойдат навреме?
Не искам да се удавя. - Да.
Мълигън, ти прави каквото искаш, но аз ще изляза на повърхността.
Ще се моля лодката ми да е там и червеите да не са я налазили.
А след това ще се пръждосам.
Какво?
Какво гледате?
Искаш ли? За нищо не ставаш!
Видяхте ли това?
Мамка му! - Затварят люковете!
Затварят люковете!
Подкарват ни като стадо! - Насочват ни!
Чакайте! Значи могат да мислят? - Избутват ни към кърмата на кораба.
Какво има при кърмата на кораба?
Накъде? - Това ще ни отведе назад.
Пътят нагоре е оттук.
Идваш ли? - Да. Точно зад вас съм.
Какво е това, по дяволите?
Прилича на място за хранене. - Прилича ми на задънена улица.
Къде е Кантън?
Сега какво?
Боже, пробиват корпуса.
Бягайте, бягайте!
Всички да бягат!
Кантън!
Кантън, отвори! Отвори, копеле!
Отвори вратата!
Чуваш ли това? Идват! Идват!
По дяволите! - Съжалявам! Къде ми е оръжието?
Дай ми една!
Идиот такъв! - Не ми каза да направя така.
Не ми каза да направя така.
По дяволите!
Не, какво правиш? Идвай!
Изгубих раницата с частите за двигателя!
Без тях няма да отидем никъде! По дяволите!
Мамка му.
Настигат ни! Трябва да ги забавим! - За тази цел трябва да ги нахраним!
А аз имам само мокра дъвка и ментов бонбон!
Добре, с какво ще ги нахраним? С какво ще ги нахраним?
Боже, корабът ще потъне!
Ще потъне.
Остров!
Видя ли това? - Видях го! Трябва да стигнем дотам!
Тази купчина железа ли е лодката ти? - Имаш ли по-хубава?
Чакай малко. Ами ако червеите пълзят вътре?
Ще трябва да рискуваме!
Лодката ти ще стигне ли до острова без частите?
Абсурд! - Тогава какво правим?
Довери ми се! Имам план!
Не казвай, че никога нищо не ти давам.
Задник такъв!
Намери ключовете! - Да, да!
И гледай да има гориво!
Добре, добре. Ключът е все някъде тук.
Липсвах ли ти? - Стига си се мотал.
Отивай в машинното и ми приготви захранване.
Даже не каза: "Джоуи, радвам се, че те виждам.
Какво стана с крака ти? Как да те поднесем на чудовищата?".
Заемам се. Дай ми частите. - Загубих ги.
Какво каза? - Загубих ги!
Какво?! - Загубих частите!
Джоуи, имам план! - План, друг път!
Без частите доникъде няма да стигнем!
Не ми трябва много! Действай!
Лейла?
Не вярвам да е оцеляла.
Ясно. Ще направя каквото мога.
Бум. Така ще стане. - Готов съм.
Но имаме гориво само за пет-шест минути.
След това сме на изпарения.
Тръгваме.
Хайде, хайде.
Да, да, хайде, скъпа! Хайде, хайде!
По дяволите!
Слушай, трябва да бъдеш… - Нежен, знам, знам.
Хайде, хайде, хайде!
Да! - Браво!
Сбогом, скъпа. Хайде, да се махаме.
Здрасти.
Мамка му! - И аз се радвам да те видя пак.
Не. Дай ми този ключ.
Ще те взема с мен. - Ами другите?
Майната им. Да потъват с кораба. Така стават нещата.
Сега ми дай ключа! Веднага! Дай ми ключа!
Мамка му!
Влез и се погрижи за двигателя! - Какво? Луд ли си?
Действай веднага! - Чакай! Мамка му!
Дай ми ключа, кучко!
По дяволите!
Досега не съм убивал човек.
Не и нарочно.
Вземи.
Сега ме остави. - Няма да стане.
Без свидетели.
Не вярвам да стане бързо, но поне ще е интересно.
Не, не!
Добре, сега какво?
Внимавай!
Това не се вижда всеки ден.
Време е да си ходим. - Добра идея.
Финеган!
Какво гледаш?
Внимавай!
Към товарното! Бързо! Бързо!
Пантучи, хайде! Да се…
Боже, Финеган, къде си?
Господи! Внимавай! - Съжалявам! Радвам се, че си жив.
Жив съм, много ясно. Хайде да не умирам, а?
Не!
Това ще е страшен скок. Да наберем скорост.
Дръж се.
По дяволите!
Финеган! По-бързо! По-бързо!
Приготви я!
Да се махаме! Ще гръмне!
Мамка му!
Приготви я!
Дръж се!
За нищо не става.
Къде си, когато ми трябваш, Джоуи?
Намерих сувенир.
Явно ще останем на острова.
- По-хубаво е от студена бира, а?
Финеган!
Здрасти, хора! - Джоуи!
Джоуи! Джоуи! - Добре ли си?
Леко с крака ми! Леко с крака ми! - Нали каза, че е мъртъв?
Така мислех! - Онова замалко да ме хване.
Влезе през предното стъкло. Избягах през люка.
Онова щракаше след мен.
Скочих през борда и плувах… После видях експлозията.
Сърфът ти замалко да ме пререже на две.
Стори ли ми се, или ви видях да се целувате?
Джоуи… - Може да се разходя по плажа…
Джоуи… - Или да поплувам…
Но не искам да влизам във водата… - Джоуи!
Добре, хубаво. Ще остана. Не е нужно да ми се молите.
Островът изглежда приятен.
Сега какво?
Сценарист и режисьор СТИВЪН СОМЪРС
Оператор ХАУЪРД АТЕРТЪН
Музика ДЖЕРИ ГОЛДСМИТ
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО