Ето какво ще се случи. Аз ще прочета това...
а ти ще слушаш, и ще останеш на телефона.
Няма да ме прекъсваш. Няма да говориш поради каквато и да е причина.
Така, част от това ти е известно. Ще започна от началото на листа.
Точни, да. Методични. Образовани.
Те бяха всичко това.
Нищо крайно. Като всеки, те имаха различни настроения.
Имаше дни на грешки и безделие, и разногласие.
А имаше и дни, хубави дни, когато всеки би преценил...
като честно да признае, че бяха умни.
Никой не би сметнал, че това, което вършеха бе сложно.
Дори не би прието като ново. Освен може би в геоложки смисъл.
Те взеха от обкръжаващата ги среда това, което бе необходимо...
и създадоха от него нещо повече.
Дори не сме насрочили среща. Коя дата на поръчка си записал за това?
28-ми. Защо? -Не знам... Добре, слагам 28-ми.
Размисли ли още за това, което искаш да предложиш?
Не съвсем. -Защото аз...
Имам предвид, че не съм си променил решението или нещо такова.
С Филип го обсъдихме и мислим, че ще стане. Ще бъде забавно.
Никой не казва, че няма да е забавно.
Времето на размотаване из гаража с трансформатори (на Тесла) и кълбовидни светкавици свърши.
Може би трябва да опиташ сам през свободното си време.
Свободното ми време? Свободното време след 50-те часа на седмица работа...
или след 30-те часа свободно време, което вече прекарвам в гаража?
И не е трансформатор.
Мога да си спестя няколко минути на ден като ям на тоалетната.
Колко патента имаме? През последните 14 месеца?
Подписа ли споразумението? -Никой не е подписал споразумението.
Няма значение, ще се придържаме към споразумението.
Изброй поне едно нещо от тоя гараж, което да е слабо доходно.
Не виждам някой да напуска работата си заради това. А ти?
Ейб има предвид, че точно сега JTAG платките са важни.
Ако разгледаш адресите, имаме имаме много апартаменти. Много жилища.
Но това не са огромните поръчка за ОЕМ компаниите или гигантите, продаващи на дребно.
Това са тихите сутеренови... -Хакери.
Да, подражаващите хакерите, изпробващи старите дъна на бащите си.
И знам, че много от това е по моя вина, несъмнено, нали.
С всичко това от миналата година, и извъртанията дето ни ги говореше Платц...
и всичко, което няма да предприемем... Трябва да се захванем с това.
Извинявай. Какво?
Давай. Кажи му.
Трябва да се захванем с това. Днеска говорих с брат си.
Знае за други два подобни случая във фирмата си.
Остави Платц да научи, че говорим за това. -Виж, забрави Платц.
Трябва да става въпрос за това, което има най-голям шанс да пробие на пазара...
и да привлече вниманието на търговските спекуланти.
Вижте, аз бях с вас, момчета, когато се пробвахте.
И не бях 100% сигурен какво точно правехме...
или дори дали бях съгласен може би.
Но ако е мой ред...
ако все още играем по правилата, това е, което искам да опитам.
Ето, вземи. Казват, че няма да замръзне.
Робърт, моля ти се. Няма да замръзне.
Ще се развали в колата ми. -Ще се развали и тук. Добре, мерси.
Лека нощ на всички. -До скоро.
Току що свършихме с изнасянето на една огромна реч... Изнесохме ли я?
Току що свършихме. Беше преди 5 минути.
Аз съм този, който причини спора. По петите ни са, защото не струвам като лошото ченге.
Трябва ти да го направиш. Можеш да го фалшифицираш по-добре. -Не съм сигурен.
Докато сме на етап, в който всичко е на ниво физика за 8 клас...
и забавления в тоя гараж, мисля, че може да опитаме.
Филип и Робърт са се запалили по тяхното си, и това е добре.
Но ти знаеш, че не се интересувам от това.
Знам, че не те интересува, освен факта...,
че Филип и Робърт дори нямат нужда от нас. Просто искат да използват оборудването.
За това, което имам предвид? Нямаме нужда от тях.
Нито Филип дори, защото не се нуждае от софтуер.
Тя заспа ли? -Не и има нужда от баня.
Накрая ще се озове в килера, ако аз го направя. -Няма нищо.
Виж, дори Робърт да е съгласен, а той няма да бъде.
Не разбирам какво ще прави това нещо. Ще им дадем да се захванат с него за 2 месеца.
Те вършат своето, ние нашето. -Казаха, че ще отнеме 14 часа.
Не яж това. Сериозно, не го яж. Развалено е.
Изхвърляме първите няколко партиди. Филтърът.
Какво ще кажеш за унищожение?
Тези са финансирани.
Тези са... Какво? -Течен хелий. Финансирани са.
Не, не, виж. Ето го същественото.
В това е цялото различие. Това тук е същественото-това е кутията.
Не е необходимо да се хващаме на играта, където се размотаваме наоколо...,
измисляйки нови оригинални начини да я направим по-студена и неизползваема.
Аарон, трябва ми шестоъгълното устройство. -Това е негодно за пазара.
Приближавайки се от задният край, отколкото да променяме...
температурата на околната среда, просто ще променим нивото на проводимост...
променящата се температура. И обсипвайки тези ъгли...
Виж, това, което казваме е, че тези типове...намаляват керамиката, температурата все по-ниска и по-ниска.
Това прави керамиката по-малко устойчива и премахва вътрешното магнитно поле.
Това, което имам предвид е да спуснем кутията върху него.
Да фокусираме нашето магнитно поле да анулира, противопостави с противоположното...
което става в керамиката.
Това би трябвало да превърне променящата се температура в нещо, с което можем да работим.
А какво е това според нас? -Да се надяваме, близо до стайната температура.
Какво е това? Най-добрият математик е мързелив?
Какво поиска? -Аз поисках. Трябва ми шестоъгълното устройство.
Как го нарече? -Просто го дай.
Тези Модел Едно ли са? -Свръхпроводниците?
Да, Модел Едно са.
Защо? Това проблем ли е?
В работата има много от тях, просто подмятащи се, но всички имат бар кодове.
Ако трябва, аз ще купя инструментите. Какво ще правиш с източника?
Какво?
Аз ще ги набавя. -Ти ще... Сигурен ли си?
Мислех, че не ти харесва идеята.
Ако трябва, ще ги купим. Но с всичко останало ще се справим.
Ами източника?
Чувал ли си историята за това как от НАСА похарчили милиони долари...
разработвайки този химикал, който пише при нулева гравитация? Чел ли си за това?
И как Русия решила проблема? -Да, използвали молив.
Точно така, обикновен дървен молив.
Просто Филип сякаш действа като НАСА всеки път.
Паладий? -Ти имаш диаграмите им, какво пише в тях?
Използват съотношение от платина и паладий.
Но мисля, че това не е нужно с промените, които внесох.
Мисля, че просто се перчат. Ако го имаш, трябва да го използваш, нали?
Ей, искате ли резервен рутер.
Слагам 4 унции паладий. -Робърт прегледа ли го?
Да, вече имам неговия. -Не мога да го поправя.
Добре, откъде ще го вземеш? Wal-Mart. Около 50$ е.
Добре, така, може ли да вземеш и бележка? -Да.
Чакай, платината или паладия е по неустойчив?
Ейб? Не е... -Да, добре, няма значение.
Значи устойчивостта няма значение. -Трябва ми потвърждение или "да".
Разтърси ли... -Гайката във втулковия патронник?
Робърт го направи. Да, предполагам.
Добре, тогава кое е по-евтино? -Няма да го купуваш, нали?
Ами, освен ако не ти се намират няколко грама паладий.
Просто ти казвам, защо биха го сложили там, ако не е нужно?
Един катализиращ конвертор. Наред си е.
Не забравяй да го върнеш. Излъчването ти се покачи с около 300%.
Има ли достатъчно тук? -Да, би трябвало.
Ако не, ще извадим и този от камиона ми. Добре, инсталация на медни тръбопроводи.
Това ще е неизползваемо, нали? Без тръбопроводите?
Може да използваме и Фреон. -Не, става въпрос за стайна температура.
Да, знам, за всеки случай.
Не, не. Чакай. Спри. Просто ще купя тръбопроводите. Така не спестяваме нищо. Сряза ли нещо?
Джей? Здравей, мой човек. Как си? -Добре.
Не трябва ли да носим очила?
Какво?
Очила. Не трябва ли да носим очила?
Чакай. Филип, не би искал да влезнеш тук.
Филип, вземи една маска, става ли?
Но е така, нали? Не ми се струва само на мен?
Не, определено е по-малко, но просто така изглежда. Виж какво имат те.
Без охладителя, който не ни е нужен.
Останалото е просто живачна вана...
което би трябвало да знаеш по-добре от мен, но сигурно просто се перчат.
Имам предвид, щом го имаш, трябва да го използваш, нали?
Какво? Боли ли? -Не, не усетих нищо.
Просто тоя звук ме побърква.
Какво е чувството? -Не знам.
Не знам дали аз го предизвиквам.
Ето.
Следващата част. Да започнем със следващата част. -Да.
Няма ли някакво стъкло или нещо прозрачно...
нещо, което да използваме за прозорец? Огнеупорно стъкло?
Да, при мен влезна. -Добре, пусни го.
Не съм чувал за нищо, което няма да остави дупка в полето.
Но трябва да разберем какво става там вътре.
Колко струваше това? -Да.
Какво? -Искаш да сложиш камерата ми...
в кутията. Това е толкова опасно, че няма да може да гледаме през нея.
Ако нещо се случи, ще ми я платиш ли?
Така, имаме леко отрицателно налягане в кутията.
Значи сме готови за аргона.
А, кое сложи? -Синьото.
Претеглям го и тежи 77 грама.
Само че настроих скалата дециграми.
Показва 7.7 дециграма.
Готови за...
0.05 литра аргон.
Готов ли си? -Само първо платката, нали?
Да, така, първо платката и след това ще...
Добре, да му дадем малко време.
Искаш ли да поработиш върху кутията сега? -Да.
Добре, да минем през списъка. Аарон, само секунда.
Да се уверим, че всичко е настроено както трябва. Задръж, Аарон. Чакай.
Просто почакай.
Добре.
Получава ли се?
Това нормално ли е? -Не знам.
Спирам го. Чакай! Не.
Така, не бях аз. -Изгорихме ли нещо?
Да. Това е унищожено.
Искаш ли да провериш камерата си? -Да.
Да го вдигнем. -Готов ли си?
Едно, две, три.
Хей. Кажи ми, че си гладен. Кара е при майка си, а аз умирам от глад.
Да, да, гладен съм. Какво...
Ейб, 7:00 часът е. Ейб, 7:00 през нощта.
Да, добре, имам храна... -Добре.
Чакай, онези деца там ли са? -Само секунда.
Да, тук са.
Добре, зарежи, нека просто да отидем някъде. Току що паркирах, затова слез.
Не, чакай. Качи се първо горе, имам някои неща, които искам да върна в магазина.
Добре, на ме посрещни на вратата.
Да, добре. -Сериозно, посрещни ме на вратата.
Добре. Добре. До скоро.
К'во става, Ейб? -Хей, Брад. Как си?
Добре.
Колко дълго каза, че ще е там? -Не много.
Ако си има проблеми, трябва да си ги реши. Ти не си му баща.
Знам. Просто реших, че ще е добре да направя нещо...благотворително.
Това определено е благотворителност. Поне си го признаваш.
Хей, какво ще кажеш за пържола? За ядене.
Не ми се яде пържола. Нека просто вземем малко такос на път към магазина.
Има някои нещо, които искам да пробвам. -Добре.
Може да вземем малко такос по пътя или може да си вземем пържола след това.
Какви ги дрънкаш? Няма да платя за пържола.
Стабилно ли е?
Аарон, стабилно ли е?
Какво му направи на това нещо? А? Какво?
Изглежда така сякаш го дъвкало куче. -Добре, това е платката.
Нагласих това в кутията, за да мога да контролирам подхранващия механизъм.
Сметнах, че това е най-лесният начин... -Това просто контролира кутията.
Платката остава същата. Да, това, което правиш е да подхранваш постепенно.
Добре. Чу ли това? Как...
Виждаш ли, не я пипам повече. Расте със собствена инерция.
Като обратнозахранваща се линия, която се регулира сама.
И това, което трябва да направиш когато стигне там, е да я върнеш обратно...
и ето, движи се по инерция. Постоянно е. Така остава.
Значи работи?
Да, така е. Какво е това, 10%?
Прибавя още няколко точки докато стигне върха.
Може да искаш да дойдеш и да погледнеш това.
Добре, какво е това?
Колко изтегляме от батериите? -Не знам. Може би около 24 волта.
Имам предвид, не повече от толкова, нали? -Добре.
Значи броячът ти изостава.
И аз така реших. Затова пробвах други три. Резултатът беше абсолютно същият.
Прекарах снощи цялата вечер... Е, какво беше?
Не знам, прекарах снощи цялата вечер и два-часова почивка проверявайки отново всичко.
Да, но нещо не е наред. Не изтегляме повече от това, което влагаме.
Малко повече. Е, да, както и да е.
Не е като да е волт и половина повече от това, което влагаме.
Сигурно е от батериите. Евтини са, не са добре регулирани.
Но иначе е странно.
Искаш ли да видиш нещо по-странно?
Добре, да повторим всичко. Две батерии, нали? 24 волта?
Колко изтегляме от тази? Просто на шега.
12 волта.
А тази? -Би трябвало 12 волта?
Така, значи, какво, по дяволите, е това нещо?
Не остава така.
Не, отслабва след няколко минути. Какво прави?
Не знам. Ще им кажа нещо. Ще им кажа, че пръскаме против буболечки или нещо такова.
Както и да е, би трябвало да е за ден или два.
Освен ако не искаш да ги изкараш. -Не, те си имат работа вътре също.
Ако Филип разбере за това, ще трябва да го разглоби.
Не. Просто го подръпвам малко. -Да, знам. Не, прав си.
Ейб, това си е моя гараж, нали? Те не плащат наем.
Това нещо имаше стойност. Очевидно. В това бяха сигурни.
Но какво е приложението? За няколко часа...
го бяха приложили към от масовия превоз до поставянето на сателит.
Представяйки си устройства с големината на изтребител.
Всичко би било по-евтино. Беше практично и те го знаеха.
Но над всичко това, отвъд константите...
те знаеха, че най-лесният начин да бъде използвано...
е като продадат нещо, което все още не разбираха.
Затова си мълчаха. Купоните ще продължат.
Всеки рожден ден, годишнина, празник...
може би някой смътен планиран обяд. Нямаше значение. Всяка причина беше добре дошла.
Важното беше Томас Грейнджър, последната им надежда за финансиране, да се появи.
И ако си тръгнеше малко по-рано отколкото те биха желали, не можеше да бъде винен.
Присъстваше единствено, за да угоди на дъщеря си, Рейчъл.
А тя беше там единствено, за да угоди на Ейб.
Какво каза на Г-н Грейнджър преди малко?
Хей, ти ли ми удари бургера? -Не може да го наричаш Г-н Грейнджър.
Трябва да го наричаш, Точас или нещо такова.
Давай. -Не, няма да те вземе на сериозно.
Мисли, че сме деца. -Ако го наричащ Г-н Грейнджър...
ще те гледа така сякаш си 6 годишен хлапак. Така прави с мен. Няма да проработи повече.
Ейб се е заел със задачата да определи количеството и да обясни устройството.
Но докато седмиците стават месеци...
ентусиазмът им се превърна в бавно осъзнаване на факта, че това разбиране не е по силите им.
Ето го и него. Цяла сутрин ти звъня.
Къде се обаждаш? -В работата ти и на мобилния.
Няма да ме намериш там.
Сериозно?
March Madness [Мартенска Лудост]? -Играят Carolina срещу Michigan.
Кой води? -Дори не знам какво.
Имаш ли нещо важно за вършене в работата днеска?
Надявам се не намекваш, че всеки ден е маловажен в Cortex Semi.
Точно щях да дойда да ти изнеса реч за това как сме...
приятели от толкова дълго време и изграждането на доверие, такива неща.
Но какво ще кажеш за това по-добре?
Ако не отидеш на работа днес следобед и обещаеш да направиш няколкото малки неща, които ще те помоля...
в замяна аз ще ти покажа най-важното нещо...
на което живо същество е било сведител досега.
Е, на мен ми прилича на горчица.
Да, но е обвивка. Това е протеин...
отделен от гъба, наречена Aspergillus Ticor.
Той ли ти каза това?
Не, той знаеше, че е протеин, но не знаеше откъде идва.
Всичко, което направи беше да вземе няколко снимки с оборудването им.
Хей, хей, познай къде отиваме.
Знаеш ли къде е Уил? -Не, защо?
Срещата с Ариел е изтеглена назад до Сряда.
Мислех си, че е тука наоколо, чакайки за нея. Къде отивате?
Какво правят с инженерите, когато станат на 40?
Какво, Bradshaw? -Именно. Знаеш ли?
Всъщност знам къде е Уил. Ще му кажа като излизам.
Добре. Мерси. -Да се срещнем отпред?
Трябва да караш. -Добре, ето. Вземи моите ключове.
Добре, ако можеш, просто се преструвай, че това е първият път, когато идвам.
И ако може да му кажеш точно каквото каза на мен...
Добре, какво е това? -Протеиново натрупване.
Добре, ако може просто да му кажеш? -Протеиново натрупване.
Но какъв по-точно? -От някаква гъба.
От някаква гъба. От къде се взе?
Не знам. Ти трябваше да го занесеш в лабораторията. -Да, това е следващото, което ще направя.
Ти работеше в конструктивния отдел, нали? -Да.
Как се озова тук?
Знаеш ли какво правят с инженерите, когато навършат 40?
Изкарват ги навън и ги застрелват.
По дяволите, Ейб! Можеше просто да ми покажеш снимките.
Искам да повярваш в това. -Да повярвам в кое, протеина?
Вярвам ти. -Добре, виж...
този тип вече мисли, че това е шега, затова може да действа малко отбранително.
Сериозно? И защо би мислил така?
Моля те.
Aspergillus Ticor.
Това е гъба, която е навсякъде.
В леглата ни, кожата ни, понякога дори храносмилателният канал. Навсякъде.
По същество, това е причината, поради която не оставяме неща на тъмни, влажни, затворени пространства.
Благодаря. В теб ли е пробата, която донесох?
Ето я. Terger. T-E-R-G-E-R.
Добре, когато ти показах това, кажи му какво си помисли.
Помисли си, че е шега, нали? -Това е шега.
Да, но как разбра?
Ще му покажеш ли? Моля?
Ето как извличам протеин A от Aspergillus Ticor. Наторяваме а.
Раздвижваме я. Завъртаме я. Наторяваме я пак.
Отнема около месец. -За да извлечете същото количество, което аз донесох.
За да извлекат същото количество, което аз донесох.
Значи, ако е инкубатор за гъби, това ценно ли е?
Не е това. -Тогава какво е?
Има друг начин да се отдели толкова протеин. По естествен път.
Но това отнема доста повече.
Ако му се осигури малко влага и се остави само, ще започне да отделя и ще натрупва...
и натрупва, но отнема дълго време. -Колко дълго?
Дълго време. -Повече от няколко дена? Тогава колко дълго?
Той казва, че за да извлечем същото количество, което ние имаме...
количеството, което аз обирах на всеки пет дни...
и пет дни по-късно се събираше отново...
казва, че би отнело около 5-6 години.
Не искам да омаловажавам този тип.
Точно така, затова си казах, зарежи и оставих часовника си там.
И? -Искам ти да го направиш.
Къде е? Кутията? -Върнах я обратно в магазина.
Чакай, дигитална или стара механична? -Именно. Изпробвах и двете.
И какво стана? -Искам ти да го направиш.
Мислехме си, че понижаваме гравитацията, нали?
Че блокирахме тази информация?
Мисля, че правим повече от това. Мисля, че блокираме повече от това.
Когато контролираше захранването, забеляза ли, че параболичен?
Важно е. Параболите са важни. Ето, виж това.
Не знам, Ейб.
Ще я пусна и ще я оставя да работи за 60 секунди...
с нищо. Този път е празна.
Това е 22...
Във всички уравнение, които изразяват движение и нагряване и степен на нагряване.
Във всички диаграми на Фейнман коя е единствената променлива, която можеш да вземеш като отрицателна...
и пак да получиш рационални резултати за нея? Не е маса.
22 часа, 27 минути в кутията.
Нечетно число е. -Това са 1,347 минути.
1,347, човече, бързо го сметна. -Откъде знаеше, че е нечетно?
Защото е така. Ето какво става. Има край "A" и край "Б".
Да приемем, че край A е 12:00 часа, а край Б - 12:01 часа.
Нали? Пускаме машината Weeble-d в края.
Движи се напред... -Трябва да запишеш това.
Нямам с какво да го запиша. -Тогава, аз ще го запиша.
Движи се напред нормално Към край Б.
Когато стигне там, захранването намалява параболично...
дакота би трябвало да спре, но се извива обратно към край А.
Когато стигне обратно до край А... Добре, извий това обратно. Weeble-ът...
е действал общо 2 минути и отново се извива...
Обратно. Извива се параболично. -Така.
Идва отново обратно и прави това около 1,300 пъти.
Когато накрая излиза откъм край Б...
се е предвижил нечетен брой пъти от обиколки напред и назад.
Какво толкова има в 1,300? Защо около 1,300? Защо не е точно?
Това не е емпирично. -Ето, дай ми това.
Не знам защо не е точно. Има някаква вероятност.
Всеки път щом стигне край Б има възможност...
малка възможност да не се извие обратно към край А.
И поради някаква причина, му трябват около 1,300 обиколки преди най-накрая да го направи.
Трябва да спре или иначе не бихме могли да го видим след това.
Добре, да погледнем това.
22 часа, 14 минути.
1,334 минути. -Четно.
Започва от край Б.
Завършва на край Б.
Просто искам да го видиш така, както го видях аз. -Опитвам се.
Всичко, което слагаме в тази кутия излиза неосновано.
И нямам предвид прикрепено към земята, а извън обсега ни.
Блокираме всичко, което го поддържа да се движи напред, затова варира.
Вътре в кутията, е като улица и двата края са задънени улици.
Това не е придърпване на рамки или свързване на дупки. Това е основна механика и нагряване.
Това не е механика и нагряване.
Можем да го публикуваме. -Да, можем да го публикуваме.
Не, имам предвид, че наистина можем да го публикуваме.
Аарон, Weeble-а е глупав. Не може да се движи.
Дори да го сложим в край Б...
все още ще отскача напред и назад, докато не бъде изхвърлен от край Б.
Но ако е умен...
може да започне от край Б и да завърши в край А преди да отскочи назад.
Имаш предвид да създадем по-голям.
Не съм казал нищо. Ти си този, който говори за това.
Значи ми вярваш?
Не.
Хайде. Да отидем да пийнем нещо.
Ще трябва да го преместим. Ще го преместим.
Имаме нужда от кутия достатъчно голяма за един човек да се побере в нея. А що се отнася до включването й...
Изпробвах кутията. Излиза, че повече от половината обръчи са излишни.
Вътрешният обръч е сам по себе си достатъчно силен, затова така плочата е по-малка.
Още много е ненужно. Това, което може да направим...
е да вземем много от тези малки плочи и да обградим контейнер с мрежа от тях.
Колко малки?
Трябва да е акумулативен затова много от тези мини-полета равни на едно голямо, нали?
Да, сума от редица, това звучи логично.
Това, което исках да кажа е, че ще трябва да намерим място, където да го сложим..
и включим и никой да не пипа.
Можем просто да го заключим в шкаф.
Някъде, където никой няма да отиде да се размотава и да го барника.
И с климат, който може да се контролира.
Да, както и да е, ще намерим нещо.
Значи, ако действаме по твоя план с какво? Куп мини-полета?
Тове е доста работа. Трябва да... Имам предвид, колко дни са това?
Ейб, знаеш ли какво може да използваме?
Знам, че видяхме доста странни неща напоследък, нали?
Знам, че все още се опитваш да подредиш всичко така че да има смисъл.
Виж, просто искам да разбереш, че това, което следва не е шега, ok?
Не бих постъпил така с теб и няма да постъпя така с теб.
Затова, когато го видиш, не трябва да викаш, да издаваш какъвто и да е шум или да избягаш.
Знам, че се чувстваш все едно някой те мами или те прави на глупак. Но не е така.
Обещавам ти това няма да се случи. Ok?
Кой беше това, Ейб?
Нека просто изчакаме. 6 минути.
Сигурен ли си, че можеш да караш?
Какво прави през целия ден? Първия път?
Прекарах деня в хотелска стая в Russellfield.
Виж, да се срещнем в магазина. -Чудя се какво съм правил аз.
Сигурно съм се върнал на работа. -Да, сигурно.
Сигурно просто съм работел.
Да, сигурно е било така.
Виж, сега след като знам за това, Ейб...
не го прави отново, става ли? Не и там, където ми въздейства.
Давай.
Ей, Рейчъл.
Защо не опитаме с лотарията?
Можем, ако искаш,, но започва чак Събота.
А и дори да спечелим всичките $10 милиона, това прави около колко, само $200,000 за следващите 30 години?
Само? -И това е просто една добра сделка. -Още няколко дни като този...
Просто правех проба. Купувах и продавах. -Искам да направя това, което ти си направил.
Точно, каквото ти си направил.
Първото нещо беше да се обадя, че съм болен. -Добре, това го направих.
И след това отидох до складовите помещения. -Но първо трябва да оставя Лорен на училище.
Тогава да се срещнем там. Ще ни трябват и двете коли.
Ще паркираме твоята надолу по пътя, така че да не се вижда от помещенията.
Това пък защо? -Защото ни трябва превоз наобратно.
Какво би трябвало да... -Ще разбереш.
Добре, ще съм търпелив.
Когато стигнах до складовата стая, напълних кутията с аргон...
и се наложи да я стегна малко, за да спра изтичанията.
Има изтичания? -Винаги ги има.
В 8:.30 сутринта, нагласих хронометъра за 15 минути...
качих се на колата и подкарах за Russellfield.
Така, загубих нишката.
Защо? -За какво е хронометъра?
Защото моментът, в който пуснем тези машини е моментът, в който...
ще излезем от тях и... -Добре. Схванах. Извинявай.
А не искам да съм наоколо, когато това стане.
Докато бях на пътя в 8:.45, машината се включи сама...
и до 8:.49 вече беше напълно загряла.
В Russellfield си взех стая и се опитах да се уединя.
Чакай, какво имаш предвид с "уединя"?
Затворих прозорците, изключих всичко в стаята...
телефона, телевизора, часовника, радиото...всичко.
Не исках да рискувам да се натъкна на някой познат...
или да видя нещо по новините, което може да...
Ако си имаме работа с нещастни случаи, а дори не съм сигурен в това.
Аз просто... -Какво?
Се поставих извън уравнението. -Действал си предпазливо.
Да.
А какво прави цял ден?
Просто си седях. В смисъл, бях си взел няколко книги, но... -Какво? Нервен ли беше?
Да. Просто е травмиращо, да се мъчиш да гадаеш всяка секунда.
"Evacipate."[думата е импровизирана, няма значение, но е възможно да е анаграма на "Captive"-Затворник]
В 3:30 следобед, се отбих до аптеката на Уилямс.
Взех клас E кислороден резервоар и маска.
Обадих се във финансовата компанията, с която поддържаме взаимоотношения, и попитах кои акции от капиталовложенията им в средно големите компании...
са с най-висок процент за деня.
Идеята беше да събера достатъчно информация за една изгодна сделка.
Не може ли просто да свалим графиките и да купуваме при всяко покачване?
Но ако направим така, искам да използваме библиотеката в Russellfield, да ползваме компютрите им.
Така, стигнах до складовата стая около 3:15 и изключих захранването към кутията.
То намаля до поносимо ниво в около 3:19.
Номерът е да влезнеш след като е стигнало приемливо ниво...,
но преди да се изключи напълно. Има прозорче ето там.
Значи, боли ли?
Да, малко.
Няма да е зле, ако изчакаш точния момент. Като лек електричен шок е.
Но щом влезнеш, всичко е наред. -Какво?
Знам, че вече си го правил и мога само да се надявам...,
че не е довело до рак или импотентност.
Но какво е твоето мнение за безопасността с това нещо?
Не мога да си представя случай, в който това може да се приеме за...
дори близко до безопасно.
Всичко, което мога да ти кажа е, че прекарах 6 вътре и все още съм жив.
Все още ли искаш да го направиш?
Нагласих алармата на часовника ми за 6 часа.
Сверих кислородния резервоар, взех малко дименхидринат и се опитах да поспя.
Успя ли?
Какво? -Да поспиш?
В началото не. Никога не съм мислел, че мога да страдам от клаустрофобия...,
но започнах да се потя и не можех да намеря правилната степен на приток на резервоара...
и дишах по-различно отколкото, когато го изпробвах на открито.
Накрая се успокоих и...,
не знам, може би беше от дименхидрината, който вече действаше, но си спомням този момент...
в тъмното и шумът от машината.
Имах чувството, че по-доволен никога не съм бил.
Събудих се сам без алармата...
и изчаках машината да изстине. Да изстине от моята гледна точка.
Стигна до степен, която изглеждаше безопасна да се излезе...,
но по часовник оставаха още няколко минути...
затова се доверих на цифрите и изчаках.
Това не е електричен шок, Ейб. Добре, моля те, престани.
Излезна твърде рано.
Трябва да изчакаш до алармата, за да си сигурен, че натрупването е достатъчно ниско.
Значи сме отново тук?
Да, тук сме. 8:50 часа е, Вторник сутринта.
Добре. Дай ми малко време.
Оттук нататък беше лесно. По-голямата част от работата беше свършена.
Просто оставих всичко, както го намерих. Оставих машината сама...
и не я изключих и просто се махнах от там.
Така двойникът ти ще намери всичко непокътнато по-късно през деня и ще влезе в кутията?
Точно така, но също, аз или двойникът ми или някой друг беше в кутията пътувайки на обратно.
Затова кой знае какво можеше да стане, ако бях изключил машината.
Определено. Значи трябва да се използва по единично.
Тогава, в този момент, след като двойникът ми беше на път за хотела в моята кола...
аз трябваше да си хвана такси. Но, когато отидем нии, ще може да използваме камиона ти.
Имаш баланса на маржа, нали? -Да. Вече го имам. Какво купуваме?
Добре, така. Днес преди 12:30, ще купим колкото се може повече акции от RGWU [Rakhine General Workers Union-Съюз на Общия Работник в Ракхайн].
Те ще твърдят, че приходите им през този четвърт час три пъти и половина consensus...
и капиталът ще се удвои през следобедната покупко-продажба.
Какво правят? Какво имаш предвид?
Какво представлява тази компания? Изработват ли нещо или...
Не знам. Важното е цената да се покачи.
Капацитетът е толкова голям, че броят акции, които купим няма да засегне цената.
Наистина не знаеш с какво се занимават?
Затова говореше за капитали в средни предприятия, така капацитетът е достатъчно голям, за да ни покрие.
Мислиш ли, че е твърде предпазливо? -Не знам.
Знам, че има още много други акции...,
които не само се удвояват, но все пак това ми е първият ден.
Господи. -Няма да отговори.
Знам, Ейб. В това е въпросът.
Знам, а какъв е отговорът? Имаш $400 билиона[милиарда]...
вече си правила благотворителност, имаш това просто идеално 100-стайно имение...
със свързвани площадки за нейните и неговите яхти и хеликоптери.
На практика, имаш пълната свобода да правиш каквото си искаш...
недосегаема си.
Току-що си се върнала от 2-годишна... -Над закона.
Абсолютно, много над закона. Току-що си се върнала от 2-годишно околосветско пътешествие.
Как ще си запълниш деня? Какво ще правиш?
Ейб, знам, че това е въпросът, но не е реален въпрос, затова какво значение има?
Е, какъв е отговорът?
Скъпа, той знае, че това е въпросът, ok? Задава въпросът на теб.
Какво имаш предвид? Какво ще правя с живота си или какво ще правя утре?
Господи, и двете.
Ще трябва да правя нещо градивно. Нещо, което ще помогне...
нещо, което ще ме накара да се почувствам добре. -Знам, това е супер. Добре.
Моята жена. Толкова добра. Толкова чиста. Ти си непорочна. -Млъквай. Защо попита тогава?
Ето какво ще направя аз: Ще се събудя утре сутрин...
и ще прескоча до Gabriel Capital Inc...
и ще кажа на секретаря на Джоузеф Платц, че съм там, за да се срещна с него...
и когато дойде...
ще забия юмрука си в носа му.
Просто един добър удар с юмрук, един добър удар.
Това е удивително. Крайно време беше. -Невероятно.
Откъде дойде този гняв? Ти си този, който винаги го защитава.
Неестествено е. -Бих го направил само, ако знаех...,
че никой няма да разбере или бъде наранен.
Исками се да има начин да мога да го направя...
и след това да се върна и да си кажа да не го правя.
Защото просто искам да видя какво е чувството. Наистина, това е всичко.
Толкова съм горда.
Най-накрая, моят съпруг, героят.
Не може да направим това. -Знам.
Ти ли викна тези от борбата с вредители?
Мило, това са птици. Не искаш един куп мъртви малки птичета горе, нали?
Не ми звучат като птици. -Мисли, че има плъхове на тавана.
Но идеята бе изречена...
и думите нямаше да се върнат след като бяха произнесени на глас.
Значи, схващаш, нали?
Не е нужно да ме караш да не го правя, ok?
Не мисля, че съм ти го споменавал... -Работата е в това, че дори да се въздържиш...
двойникът ти, да удари Платц, защо би, двойникът ти, влезнал в кутията?
И без да има нужда от нея, без никакво реално приложение...,
никаква изгода, която да се извлече, идеята остана.
Как би го направил? -Не бих.
Просто за забавление. -Пак не бих.
А какво би станало, ако имаше начин... -Виж, Ейб, чакай.
Няма да се преструвам, че знам каквото и да е за парадоксите...
или последствията им, и честно, наистина не вярвам в тези глупости.
Да убиеш майка си преди да се родиш, каквото и да е. Все ще се подреди по някакъв начин.
Не знам. -Виж, това е, което знам със сигурност.
Най-гадното нещо на света е да знаеш, че моментът, който преживяваш...
е вече предопределен, че това е втори...
или трети път, когато се случва. Някога чувствал ли си се сякаш...
Не знам, сякаш нещо не е наред, сякаш животът ти е бъркотия...
или просто не такъв, какъвто би искал да бъде и започваш да се чудиш каква е причината.
Всеки винаги вини родителите си...
сякаш, ако майките им са ги кърмили естествено, животът им щеше да е различен.
Просто една банда ревльовци.
Да, така е. Но какво би станало, ако не е нещо, за което се чудиш?
Ако знаеше, нещата не са се подредили?
Не съм такъв. Не вярвам във всички тия глупости със "съдба, има-само-един-предопределен-правилен-път".
Аз също. Но кое е по-лошото?
Да си мислиш, че се държиш като параноик или да знаеш, че трябва да си такъв?
Не, не ме гледай така. Добре съм.
Не, просто си помислих, че би искал да го направиш. Аз й вярвам.
Знам, че когато реших да ти кажа... -Реши да ми кажеш?
Знаех, че си женен и няма тайни между вас. Всичко, което ти кажа, тя ще го разбере.
Това не е въпрос на доверие. -Знам.
Колко по-добре ще е, ако след няколко дни...
я изненадам и просто заминем за Коста Рика или където и да е за месец?
Ще и помогнем да го разбере постепенно. Може би да си купим хубав имот...
Засега, може да й кажеш, че си имал добър ден на борсата.
Ти не разбираш. -Не.
Не разбираш колко въпроси възникват с този факт.
Обаче ще й го обясним и ще отделим малко време...
да решим какво следва...,
което, според мен, би трябвало да е построяването на по-голяма кутия, например с размера на стая...
така че повече от един човек да може да се побере.
Безопасно или не, чувството вътре е все едно си в ковчег.
Между другото, това е нашият човек.
Какъв е капацитетът? -пет и половина.
Какво е постъплението? Господи...
Не, не можем да го надминем. Общо взето, мисля, че говорех за Робърт и Филип.
Не искам да им казваме.
Знам, че са инвестирали много в групата...
Не искам да им казваме.
Ейб, ако трябва аз ще поема вината за това,ok?
Приемам я с удоволствие. Моя си е.
На края на тая седмица, може да имат каквото си поискат.
Ще им прехвърля патентите по всичко през миналите две години.
Могат да вземат оборудването, гаража, къщата.
Може да вземат и камиона ми, ако така ще се почувстваш по-добре.
Но няма да им кажа и думичка за това. И двамата няма.
Господи, всичко е толкова различно там вътре.
Може да почувстваш колко изолиран си.
Един изцяло откъснат свят и ти обхващаш по-голямата част от него.
И този звук. Не е ли по-различен отвътре?
Все едно, че пее. Предполагам, че не може да се чуе отвън...
Сънувах този сън там вътре. -Какъв?
Бях на или близо до океана, и не преставах да чувам шумът от вълните.
Беше толкова тихо.
През вечерта. И приливът идваше и си отиваше.
Хей, чакай малко, ела тука. Какво ти има на ръката?
кървиш ли? -Това е кръв.
Обърни се. -Виждаш ли?
Откъде идва? От тетрадката ти.
От теб е. Господи, от ухото ти е. Какво е?
Ухото ти кърви. Човече. -Дай това. Оправих го.
Това нормално ли е? Това не е нормално. -За машината?
Не! За хора!. Мислиш си, че е за машината? Държа го.
Супер. Наистина ще мога да свърша малко работа днес.
Хей, момчета, как е?
Винаги свършвам повече работа, когато не съм затворен.
Каза, че трябва да напръскат отново.
Но дори не може да ни каже предварително. Тука ли изобщо Героят?
Никога не забелязваме нищо, но тия гущери...
Да знам. -Мисля, че е заради гущерите.
Какво? Защо?
Ей, човече, мерси за подаръка. -Да, върши ли ти работа?
Знаете ли какво? Вие момчета, и двамата, пускате шеги, но има разлика.
Чакай. Как го нарече?
Какво? Докато влизаше, как го нарече?
Наистина ли не ти е казал? -Не.
Добре. Бившият на Рейчъл идва на партито за рождения ми ден с пушка.
Какво? -Заклевам се.
Хей, вече чух тая лекция от Кара.
Филби! -Ще я чуеш я. Имаш жена и две деца.
Смешното е, че вие двамата сте единствените, които имат проблем с това.
Всеки друг смята, че съм постъпил добре. -Не си.
Не може да рискуваш живота си и особено благополучието на Кара и Лорън...
заради някой като Рейчъл.
Фактически, тя си го просеше.
Помислих си, че поне ти ще разбереш.
Да разбера какво? Ти никога не се държиш така.
Точно това имам предвид. Виждаш ли колко различно е всичко сега.
Различно? С какво е по-различно?
Разбираш, ok? Знам, че го виждаш.
Виж, това беше нощта...
ти ми каза всичко за машината.
Всичко, което ми каза беше още толкова прясно в главата ми и когато видях тоя тип...
Гледам го. И не можех да му позволя да направи такова нещо.
Не можех да му позволя да плаши хората така.
Знам, че беше глупаво, ok?
Но, виж цялата тази идея, всичко това, което правим.
Просто започнах да привиквам към него. Не бях напълно приспособен.
Дори да трябваше да се притеснявам само за теб, пак бих си помислил, че си глупав.
Но вече имаш семейство, и Господи, точно сега...
нещо такова би било лудост.
Знам, ok. -Знам, че знаеш, но трябва да...
Знам, ok? -Филби!
Ти малка торба с... Знаеш ли, дори да го видиш, не му казвай.
Не е моя вината, ако не зная и просто се надявам, че нещата ще се уталожат.
Тогава какво правим тука?
Притеснява се за котката. Затова търсим котката. Това правиш.
Не знам. Какво имаш предвид?
Малко е смущаващо, че човекът от складовата стая ни вижда да влизаме заедно...
но никога не ни вижда да излизаме.
Да, но какво според теб мисли рецепционистът...
за две момчета, които си наемат стая за 6 часа всеки ден?
Изключи ли това?
Донесъл си мобилния си?
Може ли само да проверя кой се обажда?
Да, няма да се връщаме.
Да, но не може да го вземеш обратно с теб, ok?
Аарон на телефона. Ей, скъпа.
Не съм там. Трябваше да отскоча до центъра и да помогна на няколко човека.
Кажи ми.
Добре звучи. Не, трябва да ям с тези народни педали.
Запази моя обаче. Ще го хапна по-късно.
Да. Добре, 6:00.
Какво? Какво?
Би трябвало да спечелим с две, а те току що обърнаха резултата с 12.
Трябва да фаулираме тук. -Не.
Какво? Не, ние фаулираме, те изпускат първите три коша...
и се връщат в играта с тройка. -Три точки.
Точно така.
Човече, гладен ли си? Не съм ял от следобед.
Как е, момчета?
Бъзикаш ли се? -Извинявай. Забравих, че е в джоба ми.
Кара ли е? -Да.
Как работи мобилния?
Ако има два дублиращи се телефона и набера единия номер...
и двата ли звънят по същото време, или има нещо друго...
Не, не работят така. -Това е радио сигнал.
Не, мрежа е.
Проверява всеки участък и когато намери телефона, спира да звъни.
Звъни първия.
Този звъни. -Да.
Значи този, който двойникът ти има м Russellfield не може да звъни.
Точно така. Мисля, че нарушихме симетрията.
Сигурен ли си, че така работят мобилните? -Не.
Добре ли си?
Чувствам се добре, да. А ти? -Да.
Кара спи ли? Събудих ли ви?
Да. Не, не мен, беше по-скоро дрямка.
Мисля, че тялото свиква с тези 36-часови дни. Какво става?
Може да го направим, но трябва да го направим сега.
Имаш ли домашния му адрес? Защо сега?
Мислехме да предприемем пътуване утре, нали? Точно като днес?
Да, за акции.
Да, е, преди половин час бях заспал. Събуди ме алармата на някаква кола.
Някакви хлапетии караха скейтове, удряха колите из квартала.
Затова, отиваме сега, свършваме си работата при Платц, връщаме се в кутията...
и ще сме отново тук преди онези деца да задействат алармите.
Трябва просто да застанем в цял ръст, да ни видят. това ще ги изплаши.
По този начин двойникът ми ще спи през нощта...
няма да водят този разговор, и ще се върнат в кутията утре, както обикновено.
Ще се променят. Но... -Да, поне ще влезнат в кутията.
Чакай, как ще се върнем толкова назад, ако машините са били изключени?
Включени ли са били? -Да.
Започнах да ги настройвам в 5:00,и да ги включвам, 5:00 следобед.
Изморих се от тоя неразрешим въпрос...
Правим това като експеримент или го правим заради мен?
По малко и от двете. -5:00.
Ако успеем да приключим с това до 3:00, това прави 10 часа в кутията.
Донесох кислородните резервоари с мен в колата. Очертава се дълъг ден.
Това не е ли... -Колата на Рейчъл?
Не, това не е нейната, а на баща й. Имат абсолютно същите.
Видя ли това?
Това беше Г-н Грейнджър. Това е Томас. Седи си в оная кола.
Какво?
Заклевам се, че беше той. Какво, по дяволите, прави...,
чакайки пред къщата ми в 2:00 сутринта?
Не мога да повярвам. Какво, следи ли ни?
Какво правиш? -Да видим какво иска.
Не, нека първо се махнем от квартала ми. Хайде.
Срещал ли си го днес? -Не.
Аз да. Видях го тоя следобед...
около 6:00.
Сигурен ли си, че не го видя като минахме покрай него?
Не, защо?
Сигурен съм, че тази сутрин беше гладко избръснат. Знам, че беше.
Готвеше се да ходи на някакво събрание с жена си.
Сега изглежда сякаш е с 2-3-дневна брада.
Сигурен ли си? -Не, не съм, но така мисля.
Хей, Рейчъл. Ейб е. Да не те събудих?
Може ли да ми дадеш телефона на баща си спешно?
Да, добре, давай.
Да, мерси. Какво прави?
Просто си седи там.
Излезна за съвсем малко и си помислих, че ще дойде насам...,
а после се върна в колата. Мисля, че е пиян.
Здравейте, съжалявам, че се обаждам толкова късно.
Може ли да говоря с Томас Грейнджър, моля?
Да, тук е Джеймс Милър от Putney and Myers.
Здравейте, Г-н Грейнджър?
Томас Грейнджърr?
Хей, хей! Какво правиш тука? Върни се!
Какво стана?
Добре съм. Подхлъзнах се.
Просто искам да знам каква кутия е използвал. Ти построи една за теб, нали? Само една.
Да, колко според теб мога да построя?
Тези са правилно настроени. Включих ги в 5:00.
Може да е използвал някаква и да се е върнал до 5:00.
Може да е в една от тях сега.
Предлагам да ги изключим и да видим дали е вътре.
Мислеше ли да говориш с него?
Просто ми кажи, ако е вярно. Няма да се ядосам.
Не, заклевам се. Знаеш, че не бих го направил.
Сигурен ли си, че ти не би го направил?
Ти си този, покрай когото той не може да мине без да припадне.
Изключено е да кажа на някого за това. В никакъв случай.
Можеш ли да измислиш някаква причина, поради която би казал? -Не.
Понякога правим нещо, но не знаем как сме стигнали до там.
Не, не мога. -Какво не можеш?
Не мога да измисля никаква причина, поради която бих казал.
Е, аз също.
Ами, ако е спешен случай?
Значи би го направил, ако е спешен случай? -Не, не знам. Какво, значи ти би?
Не знам. Какъв спешен случай по-точно?
Измененията бяха безкрайни.
Опитаха се отново да стигнат до източника...,
но дори като го държаха отделен от Ейб с две стаи...
Питай го как се казва.
...състоянието на Грейнджър можеше да се опише единствено като вегетативно.
Какво каза?
От това те заключиха, че проблемът беше повтарящ се...
но отвъд това, трябваше да признаят, противно на себе си...,
и за пореден път, че отговорът бе неизвестен.
Какво мислиш, че е променил? -Не може да е много.
Нямахме връзка с него през трите часа, когато може да е направил всичко.
Знам, че е променил това. Знам, че не сме водили този разговор първия път...
значи не знаеш какво си изгубил.
Наистина не може да е било много.
Няма значение колко. Важното е, че е променено.
Знам какво имаш предвид.
Но въпросът трябваше да е...
какво да правят с човека в безсъзнание в гостната спалня.
Но в съзнанието си, Ейб вече съставяше списък.
2 милиграма триазолам приети през устата...
всеки 7 часа осигурява дълбоко състояние на сън и минимална степен на метаболизъм.
В това продължително състояние на почивка...
човешкото тяло вдишва 0.3 литра кислород на минута...
или грубо около 2,000 литра за 4 дни.
Резервоар с кислород Клас Е съдържа 625 литра.
За да поддържа хидрирането си...
тялото прекарва минимум 2.5 литра вода на ден.
Храната е лукс...,
но малкият резервоар с медицинско-качествен азотист окис...
ще бъде нужен от другата страна.
Минавайки покрай стаята, съдържащата техните машини и две нива по-нагоре...
той си поправи път до друга стая,...
където съхраняваше това, към което аз ще се отнасям оттук нататък като Предпазната Машина.
Ето го и него. Цяла сутрин ти звъня.
Сериозно?
В работата ти и на мобилния.
Няма да ме намериш там.
Сериозно?
Дори не знам какво.
Просто съм уморен.
Надявам се не намекваш, че всеки ден е маловажен в Cortex Semi.
Точно щях да дойда да ти изнеса реч за това как сме...
приятели от толкова дълго време и изграждането на доверие, такива неща.
Но какво ще кажеш за това по-добре?
Ако не отидеш на работа днес следобед и обещаеш да направиш няколкото малки неща, които ще те помоля...
в замяна аз ще ти покажа най-важното нещо...
на което живо същество е било сведител досега.
На този етап би имало някаква дискусия.
Ейб би искал, разбира се, да знае как.
Аарон ще трябва да обясни всичко за декларацията на складовите помещения...
и как там имаше две стаи на името на Абрам Търгър [TERGER].
Тогава Ейб би искал да разбере как.
Аарон ще обясни как като се качил горе...
и намерил Предпазната Машина да работи...
разбрал веднага какво е.
Но Ейб ще попита как.
И тогава детайла за модулната конструкция на ковчезите...
и как той значеше, че може да затвори някой и да го върне обратно вътре друг.
Могат да се използват не само по единично.
Могат да се рециклират, ще каже Аарон.
Как, ще попита Ейб.
И Аарон ще обясни колко прости стават нещата...,
когато знаеш точно какво ще закусва някой...
дори в свят на обезопасяващи опаковки.
Как?
И това е моментът, в който се появявам аз.
Или излизам, зависи как го погледнете
Защото когато Аарон се върна за втори път, не беше толкова лесно.
Не очакваше да се съпротивлявам.
А по това време, беше твърде изтощен, за да се пребори с мен.
Но поради причини, които са известни само на мен сега...
разбрах, че просто го искаше повече.
Че просто бе вложил повече. Затова си тръгнах.
Вече бе осъществил задачата, както и аз възнамерявах...,
да запише разговорите от деня за всеки случай.
През тази телефонна слушалка той имаше три-секундна преднина пред света.
Аарон, имаш нужда от малко сън. Хубав сън.
Не мога. Имам разписание.
Трябваше просто да изрече на глас думите, които му идваха на ум...
и всички наоколо се съгласяваха.
Това е Трак 3.
Ейб докарва колата ми, а аз съм на път към съда.
Ще се срещна с Уил там.
Ще го поканя на купона и ще се уверя, че ще доведе и бившия на Рейчъл.
Хей, Уил.
Ти превзет глупако.
Какво, по дяволите, е това? Мобилният ти?
Не, тва е радио, човече. -Приличаш на тия от тайните служби.
Приличаш на тия от тайните служби. -Срещата с Ариел се отлага за Сряда.
Какво? Тогава, защо, по дяволите, се мотая тука?
Да, да, знам. Съжалявам.
Добър изстрел, Аарон.
Ръб. Това е грозно, Аарон.
Можехме да използваме това миналата седмица срещу Техническата Инспекция.
Поне ти остава голфа. Виждам, че си се упражнявал.
Идваш тука с 3-доларова вратовръзка и си мислиш, че можеш да играеш баскетбол.
Какво ще правиш довечера?
Трябваше да съм в Ралей [Северна Каролина, САЩ]. Но благодарение на теб си изпуснах полета.
Познаваш ли Робърт? -Да.
Ще си празнува рождения ден довечера. Защо не се отбиеш?
Просто щях да се помотая с братовчед си. -Доведи го. Рейбъл ще е там.
Голямото събиране. -Именно. -Това ще е интересно да се види.
Не мисля, че ще го направя.
Защо не?
Защото мога да измисля около един милион различни начина по които да стане това...
без никой да пострада дори малко.
Мога да й се обадя и да видя дали иска да прави нещо друго...
или дори по-добре, изобщо да не й споменавам за купона.
Това ще проработи за довечера. Ами утре? И всеки следваш ден?
Ще му мисля за утре утре. -Да, ще я пазиш през цялото време.
Този тип е достатъчно луд, за да влезне в стая пълна с хора, носейки пушка.
Какво мислиш, че ще направи, ако я намери сама?
Така ще знаем точно какво ще стане. Имаме пълен контрол над нещата.
В края на вечерта, този тип е арестуван и пратен в затвора.
Така ще стане. Това са твоите думи, не моите.
Хайде сега, трябва да си ти.
Тя каза, че е там, защото ти си й казал, че ще си там.
Не ми казвай, че се върнах и направих всичко това напразно.
Няма да стреля?
Не, не стреля. -Не е стрелял?
Нито дори, когато си го притиснал? -Не, не стреля.
Не стреля и тогава, когато аз бях там и го притиснах.
И от това, което Робърт ти казва, не е стрелял и тази вечер.
Не му стиска. Знаем всичко.
Ok? Знаем всичко предварително.
И все пак можем да сме внимателни.
Може би ще се докопаме до пушката без той да разбере.
Със сигурност ще можем.
Оставя я в камиона преди да влезе. Дори не е нужно да...
но ако това ще те накара да се почувстваш по-добре... Какво не е наред с ръцете ни?
Какво имаш предвид?
Защо не можем да пишем като нормалните хора?
Не знам. Виждам буквите.
Знам как трябва да изглеждат. Просто не мога да накарам ръката си да ги напише така.
Сравни ги с това как пишеш с лявата ръка. Моите са същите.
Познай какъв ден е днес?
Не, не. Днес е рожденият ден на приятеля ти Робърт.
Казва, че харесва плочи, затова му взех най-доброто от Bread.
Не, истински плочи, винилови.
Мога да ви кажа с точност какво направих тази вечер, когато беше моят ред.
Но не мисля, че ще има голямо значение, защото това, което остава в историята...
действителността, последният преглед е важен, очевидно.
Затова колко пъти му трябваха на Аарон...
докато предъвкваше същите разговори...
повтаряйки баналните истории отново и отново?
Колко опита щяха да са нужни, преди да го направи както трябва?
Три? Четири?
Двайсет?
Реших да повярвам, че само още един ще е нужен.
Почти мога да спя спокойно, когато си мисля, че е един.
Бавно и методично, той детайлно конструира идеалният момент.
Взе от обкръжаващата го среда това, което бе необходимо...
и създаде от него нещо повече.
А щом веднъж започна да управлява детайлите успешно...
не му оставаше нищо друго освен да чака сблъсъка.
Може би последният задължителен спор, предизвикан от морала...
докато шумът в стаята премине в паника...
на фона на писъците, докато стрелецът влиза.
А накрая всичко трябва да се е получило перфектно и трябва да е било красиво...
със всичките хвалби и обожания, които го чакаха.
Все пак, той сигурно бе спасил човешки животи.
Кой знае какво можеше да се случи, ако той не беше там?
Виж, знам, че нещата не вървят на добре, ok?
Знам, че не си съгласен с това, което направих.
Знам, че си разстроен.
И ако трябва да бъда честен, и аз съм ти малко ядосан точно сега.
Но знаеш, че това ще отмине. Затова, нека просто заминем.
Просто да заминем някъде, където не говорим езика.
Аарон, парите не са тук при нас...
затова ще трябва да откраднем собствените си паспорти.
Пари? Ще спечелим пари.
Във Вегас има спортни залагания. March Madness[Мартенска Лудост].
За една нощ ще спечелим достатъчно пари, за да финансираме хиляда такива ваканции.
Паспорти. Знаеш, че и те не използват своите.
Хайде сега. Мисля си за Star City [Москва].
Представи си само площадките за космонавтски подготовки.
Оставам тук.
Защо?
След един ден те започват да строят свои собствени кутии.
А твоите вече знаят какво са построили.
Няма да можеш да ги следиш завинаги.
Кутията, която Ейб строи няма да свърши работа.
Не я е свързал, както трябва.
А ако поправят това...
Ще започна умишлено да вадя части от нея. Това е просто машинка.
Няма да работи повече.
Двойникът ти ще предложи да се захванат с нещо друго.
И моят ще се съгласи. Те са приятели.
Оставаш? Защо?
Защо? Да видим, защо би останал Ейб?
Каква причина би имал, за да остане?
Предполагам, че просто няма да успее да се върне достатъчно назад, нали?
Виж какво, защо не забереш Кара и Лорън и не ги сложиш в кутията...
тогава ти и Аарон, и двамата ще имате по един комплект, по едно семейство и може да спрете да го захранвате.
Не се връщай. -И двамата ще имате по един комплект и полукълбо.
Не мисля, че досега е имало причина да ти показвам на какво съм способен...
но слушай какво ще ти кажа. Замини надалеч.
Прави, каквото ти се прави. Няма начин да те спра.
Но не се връщай...
и никога не се доближавай до тях.
Никой от тях.
Сега вече съм изплатил всеки дълг, който може да съм имал към теб.
Знаеш всичко, което и аз знам.
Гласът ми е единственото доказателство, което ще получиш за истинността на каквото и да е от тази история.
Можех да напиша писмо и да се подпиша...,
но почеркът ми вече не е такъв, какъвто беше.
Може би си имал самообладанието да запишеш това, което ти казах.
Това си е твое право.
Няма да се свържа с теб повече.
Добро утро.
Всеки половин метър.
Навсякъде.
И дори да ме търсиш, няма да ме намериш.