Три
Превод и субтитри - Morris
Не знам какво сте очаквали, но това е голяма идиотщина.
Това е карнавала Марди Гра.
- Амулет? - Благодаря ти.
- Какво ще кажеш? - Добър начин за изкарване на пари.
- Това ли е лодката? - Да. - Масачузец. Поне не е толкова зле.
Успокой се, Джак. Много е красива.
- Господин Мадсън. - Викайте ми Джак.
- Гари Ричардс. Аз съм вашият капитан. - Това е Дженифър.
- Здравей, Дженифър. - Здрасти. - Това е Гейл. - Здравей.
- Здрасти. - Това е Бил. - Бил.
- А това кой е? - Мани и Пепе. Те ще ми помагат.
- Мани умее да лови риба. - Може да лови с мене по всяко време.
- Внимавайте с това че има лаптоп. - Разбира се, господине.
Знам какво си мислиш! Ей, мръснице!
Господи!
Какво става?
Ще му остане за спомен.
- Кучи син. - Джак, стой тук.
Спокойно, той ще се оправи.
Това беше странно.
Хайде да ядем.
- Пак за Мани.
- Абе той е гей. - Не е вярно, така ти се е сторило.
- Да бе, със сигурност е.
Браво, бе.
Мани, не пий много, че трябва да се гмуркаме тази вечер.
- За нас, четиримата. И майната им на останалите.
- За нас. - И майната им на останалите.
- Искаш ли едно, Мани? - Не, благодаря.
- Заради това на доковете. - Извинете?
За мацката, която те удари, дай да пийнем по едно.
- Има ли нещо друго? - Не, благодаря.
- Разстрои го. - Той е задник.
Трябва да навлезна във форма.
Не, твърде е късно. Боли ме главата.
Каза, че ще пиеш бира сутринта. Като в доброто старо време.
- Какви го говориш? - Просто ела тук.
- Искаш ли аспирин? - Защо не?
Господи.
Весела Коледа.
Няма ли да ги свалиш?
Ще трябва да използваш зъбите си.
По-стегнато.
А ако се нуждая от теб?
Тя какво би направила?
Не и това.
Цяла сутрин е на тая лодка, подлудява ме.
Някой май ти е хвърлил око.
- Май ти намигна? - Не.
Добре, разбрахме се. Просто го купете. Изчакайте за момент...
- Мануел виждала ли си го? - Прави "Маргарита".
Изпратих го за бира преди 20 минути. Не знам какво става.
- Има ли проблем, господин Мадсън? - Да - че няма бира долу.
Пристига, сеньор.
- Ще ти се обадя пак. - Ето, дами.
Заповядайте.
Много съм ти благодарен.
Голям манекен е това момче.
Ще се погрижа. Ти поддържай курса..
- Нещо имаш към него ми се струва. - Той е този, който се заяжда с мен.
- Той е клиент, дал е много пари. - Така е, но не уважава никого.
- Ако не можеш да се справиш се махай. - Добре! Махам се!
- Добре, ще те уредя. - Какво става?
Просто им занеси бира и лед горе, моля те.
- Какво има, Мануел? - Питай го него!
- Защо не му дадеш това, което иска? - Ти му го дай!
Хванахме нещо.
- Добра работа, човече. - Не, остави го да поплува.
- Дано не дойде дотук. - Що? Да не ви свършиха "Маргаритите"?
Какво ще правите, като го уловите?
- Ще го бият до смърт. - Остави го да поплува.
Какъв е този дим?
Капитан Ричардс, нещо става тук горе.
- Мамка му. - Какво е това?
По дяволите.
- Какво става? - Пожар става.
Човече, виж колко е голямо!
Имаме нужда от помощ!
Мани, изкарай хората на лодките. Трябва да се махаме!
- Какво каза? - Качвайте се на лодките, веднага!
- Не чу ли какво каза? - Всичко гори!
- Не! - Хайде да изчезваме!
- Някой обади ли се по радиото? - Не можеше да се стигне до него!
Подай ми ръка!
Ще се видим на плажа!
Капитане?!
Капитане!
Просто изплува от водата.
Господи!
По дяволите.
Видя ли някой друг? Видя ли Джак?
Не.
Не мога да повярвам, че това е истина.
Студено ми е. Толкова ми е студено.
Спокойно, ще се оправиш.
Добро утро.
- Благодаря, че ме стопли снощи. - За нищо.
Кога мислиш, че ще започнат да ни търсят?
- Те даже не знаят, че ни няма. - А като разберат?
Ще минат седмици, даже месеци. Това не е Маями Бийч.
- Изглеждаш, сякаш не ти пука? - Просто се радвам, че съм жив.
Искаш ли?
Ще има ли друго?
- За обяд или вечеря? - Не, просто имам предвид нещо?
- Може би риба. - Сигурен ли си за огъня?
- Какво искаш? - Не знам.
Ножът ти, камъните - винаги ги използват по филмите.
По тези места няма такива камъни.
- Откъде знаеш? - Защото живея на подобно място.
- Да не мислиш, че не искам огън? - Не. Не.
- Съжалявам. - Трябва да си направим къща.
Къща?
Как е?
Отегчена съм. Видя ли нещо?
Не.
Хайде да поплуваме. Ще се почувстваш по-добре.
- Ами мазолите ми. - Хайде, хайде.
Остави си дрехите тук. Едва ли ще искаш да спиш мокра.
Боже...
Хайде, няма никой.
- Ти си тук! - Какво значение има?
Вече спахме заедно. Добре, ще се обърна.
Да не гледаш!
- Толкова е хубаво. - Видя ли? Трябва да ми се доверяваш.
- Може ли да те попитам нещо лично? - Давай.
Защо удари онова момиче на доковете? Не изглеждаш такъв човек.
- Тя ме принуди да го направя. - Тя те е принудила? - Да.
Тя ме удари. Напсува роднините и приятелите ми.
- Защо мислиш, че го направи? - Не знам. - Защото тя не иска да реши проблемите си.
Обвинява мен за всичко. И иска да ме накаже за това.
Какви са й проблемите?
Бременна е. Или поне така казва.
Иска да се омъжи за мен. Но аз й отказах.
Значи не е девственица?
Ти девствена ли беше като се омъжи?
- Нямах това предвид. - Отговори ми на въпроса.
- Не е твоя работа. - Ясно, разбирам.
Искаш да знаеш всичко за мен и нищо да не кажеш за себе си.
- Много над тия работи си. - Какви ги дрънкаш?
Ти си точно като съпруга си.
Имаш пари и си мислиш, че си по-добра от всички останали.
Това са пълни глупости.
- Не знаеш какво си мисля. Ти си един тъпак. - Тъпак?
За глупак ли ме вземаш?
Нека ти кажа нещо, единствената причина, че оцеляваш тук,
е защото те храня и се грижа за теб.
Не ми се слушат повече глупости.
- Ще се обърнеш ли, ако обичаш? - Не.
Страхотен задник, сеньора. Има перфектната форма.
Сигурно затова те е харесал.
Спиш ли?
Майка ми се държеше така към баща ми, когато бях дете.
Наказваше го като не му говореше. Знаеш ли той какво ми казваше?
"Прави се на тъжен и се наслаждавай на тишината."
Ако ти е студено се приближи към мен.
- За риба ли отиваш? - Към рифа.
- Не е ли опасно? - Най-доброто място е това.
- Какво мислиш? - За какво?
За каквото и да е.
Не искам да се караме повече, Мануел.
И аз не искам, сеньора.
Казжвам се Джени, няма нужда да ми викаш сеньора.
- Така да бъде, Джени. - Значи ще бъдем приятели?
Ние и без това сме. Нали спим заедно, забрави ли?
Знаеш ли къде си? Знаеш ли кой съм аз?
Джени.
Джак? Джак!
- Къде беше? Къде го намери? - На рифа.
- Добре ли си? Какво ти е? - Спокойно.
- Скоро ще стигнеме. - Здравей, миличка.
Обичам те.
Защо се забави толкова?
Сложи го тук. Легни тук, мили.
Не, добре съм.
- Не! Ох! - Какво има? - Гърбът ми.
- Има нужда от вода.
Спокойно, мили. Ето ти вода.
Готово.
Мислех, че съм те загубил, миличка.
Обичам те.
Боже...
- Благодаря ти. - Толкова ми липсваше.
Много ти благодаря.
Искам още вода.
Остави на мен.
Липсваше ми.
Искам да полегна.
Дай ми минутка.
Той спи.
Не изглежда да помни нещо.
Има нужда от почивка.
- Гладна ли си? - Да.
Благодаря ти, че го спаси.
За малко да не го направя.
Базикам се.
Готови ли сте за една гореща закуска?
Как го направи?
- Кое? - Огъня? - Ааа.
С няколко пръчки. Като бойскаутите.
Това е страхотно, ние нищо не можахме да запалим.
Аз не мога да хвана омари. Къде ги намери?
При рифа.
- Какви пръчки използва? - Ами ето такива.
- Знаех си, че нещо си излъгал... - Какво толкова.
- Раздвам се, че си добре. - И на мен ми е добре така.
Бил и Гейл?
Не ми се занимава с това в момента.
Но вие двамата сте свършили страхотна работа, трябва да отбележа.
Много добра къщурка сте направили...
- Той Мануел го направи, аз му помагах. - Справил си се страхотно. Наистина.
Аз съм в строителния бизнес и съм впечатлен.
- Много хубаво мирише. - Така е. Дай ми това.
- Какво искаш? - Да го нарежа.
- Дай на мен. - Нямаш ми доверие с ножа, а?
- Обичам аз да го правя. - Ясно.
Ето.
Искаш ли?
Яжте си. Аз ще поплувам.
- Толкова е добър. - Наистина?
Изглежда сте си прекарвали страхотно.
- Какво имаш предвид? - Стига бе. Толкова ви е било готино.
Хапвали сте заедно, спали сте заедно. - Не говори така.
Два дни се опитвахме да оцелеем.
Даже нямахме време да оправим покрива.
Като меден месец ти е било, не се прави. Къде отиваш?
- Да плувам. - Отивай, всички деца го правят.
Съжалявам.
Извинявай.
Просто съм...
изморен, тъжен,
ядосан, притеснен...
Ти ми се радваш, а аз... Съжелявам, разбра ли?
Трябва да пораснеш, Джак.
- Само така ще оцелеем. - Така да бъде. Леко.
Много му е приятно да е с теб.
- Знае ли къде сме? - Не.
- Виждали ли сте самолети? - Не. - Оу?
- А кораби или нещо такова? - Не, нищо. - Чукахте ли се?
- Да. - Чудесно.
- Той е супер. - Сладък е.
Благодаря ти.
Какво се опитваш да направиш?
На едните сока има вкус на маймунски задник, а другите даже нямат сок.
Трябва по-внимателно да действаш, ако искаш да има сок.
Защо защитни очила (на оксиженист)? Защитни очила?
- Не знам, имаше ги когато дойдохме тук. - Не ти ли се струва странно,
че когато лодката гореше той имаше тези защитни очила?
- Може би са били в джоба му. - Да, просто се радва да те види.
- Говориш глупости. - Така ли?
Накъде така?
- Водата е много мътна. - Ами при рифа?
Много трудно ще мога да задържа това, което хвана.
- Защо не я вземеш със себе си? - Не искам да ходя.
- Става ли? - Ако донесеш и омар ще е повече от добре.
Доста е далечко, ще можеш ли да плуваш дотам?
- Ами, не съм добра... - Плува страхотно. - Не мога да плувам.
Добре, хайде да вървим.
- Върви, хайде. - Добре. Щом продължаваш...
Принцесо, почакай...
Добре, знаеш ли какво?
Не мога да му имам доверие,
защото Зоро тука се прави на мъж и иска да ми вземе жената.
Така че, ако можеш да ми направиш една услуга
и да го заведеш на рифа далеч от мен, може би тогава ще ми олекне.
Стига с глупостите, Джак. Два дни повече съм от теб тук.
Какво ми е пък на мен?
Гмуркам се долу, ти стой тук. Но стой далеч от корала.
Аз ще те повикам като трябва.
Намерил си, супер!
- Колко дълбоко се гмурна? - 12 метра.
- Искаш ли да видиш? - Добре.
- Има акула и идва насам. - Спокойно, няма да те нарани.
Знаеше, че е там, ей!
- Нещо ме опърли. - Дай да видя...
- Медуза. - Боли.
Трябва да пикаеш върху него, за да не те боли.
- Не мога да се изпикая на лакътя си? - Ще се наложи, ако не някой друг.
Господи.
Какво си направил, Джак?
- Не беше нужно. - Не знам как си го направил.
Беше лесно. Краката ми кървяха, а ръката ми беше изгоряла.
- Пушиш ли? Останали са няколко цигари. - Не. Защо си преместил палатката?
Защо мислиш? Можеш да вземеш дрипата или навеса, не ми дреме кое.
Не беше нужно да го пипаш.
Ти си мислиш, че трябва да живеем под някъв скапан навес?
- Спокойно, ще отида там. - Добър избор.
- Не е нужно да го правиш, Мануел. - Щом така си е решил. - Не.
- Както и да е. - Можем ние да отидем там.
- Какво ти става? - На мен?
Не биваше да местиш навеса, без да го обсъдим.
- И защо си заровил капитана? Това е отвратително. - Нали ти харесва?
Решен си да го направиш колкото се може...
...по-сложно, нали Джак? - Не спори с мен.
Той ми спаси живота. Както и твоя. Това няма ли значение за теб?
- Да, но това е различно. - Стига де.
Поне можеш да му покажеш уважение.
Не разбирам защо не ми казваш какво се е случило тук.
Нищо не е станало.
- Във въображението ти е. - Така ли? - Да.
- Какво е това? - Опари ме медуза.
Значи си права. Лош късмет.
Боли.
- Как е? - Добре.
- Ти как си? - Чудесно. - Сигурна ли си? Не изглеждаш така.
Не може да ни чуе оттам.
Няма значение. Замаян е.
- Мисли, че имаме връзка. - Може би трябва.
- Сега ще поеме вината, без шегите, нали? - Дори не се шегувай с това.
Не се шегувам.
Джак?
Яденето е готово.
- За мен ли е? - Да, остави на мен.
Няма нужда. Поздрав от капитана.
Сега и двамата сме въоръжени и опасни, нали?
Мануел тъкмо ми казваше, че учел строително инженерство.
- 2 години, ако не бъркам. - Тъй ли?
- Ходил си по какви ли не плажове с твоята научна степен. - Знаеш ли, Джак...
Писнаха ми глупостите ти.
- Така ли? И какво ще направиш по въпроса? - Защо правиш това? - Да се бием ли искаш?
Знаеш ли какво?
- Искам... да стоиш далеч от жена ми! - Ей, копеле!
- Ще ти сритам задника из целия плаж! - Престани! Той не ме е докосвал!
- Млъкни! - Но това не означава, че не съм си го помислял.
- Много наперено моряче си, нали? - Така е!
Тук твоите пари нищо не очначават.
Ти си едно тъпо момче, което даже не може да се защитава.
Поне мога да си готвя! Така че се махай от огъня ми!
- И ти не си го планирал, нали гринго? - Хайде стига вече, престанете!
Пазел си огъня. Оттук нататък се пази себе си. Вече с нищо няма да ти помагам.
- Не се нуждаем от твоята помощ. - Така ли?
Ще направя живота ти ад като се върнем.
По-добре се моли да ни открият скоро, защото аз ще направя твоя ад още тук!
Страхотно, супер. Много си умен!
Сега какво ще правим?
Ти даже кокосов орех не можеш да строшиш. Мислиш ли, че ще ни храни сега?
Аз ще...!
Аз ще ни изхранвам!
Аз!
Разбра ли?
- Намерих един. - Няма да ям това.
Тогава аз ще го ям.
Добре, няма да ядем тук повече.
- Хванах един. - Чудесно.
Браво. Много добре.
Отивам при рифа. Дръж това.
- Без очилата не можеш да виждаш. - Дай ми и ножа. Добре.
Отивам.
- Ядосан ли си и на мен? - Не.
Искаш ли храна?
- Не мога. - За какво говориш?
Ще се чувствам се сякаш съм го изоставила.
На кой му пука какво си мисли? Той е идиот.
Той ми е съпруг.
- Държи се ужасно с теб.
- Обикновено не е такъв. - Добре, бъди добра жена. Върви си.
Няма нужда да разбира какво правиш. Аз нищо няма да кажа.
- Нямам ти доверие. - Нямаш ми доверие?
Даже ако се закълна в живота на майка ми?
Може би тогава ще ти имам повече доверие.
Тогава се кълна в целия свят, че никога няма да му кажа.
Няма да му кажа, даже и ако ме целунеш.
Това защо беше?
- Защото искам да те целуна от първия път, в който те видях.- Това не е честно.
- Защо да не е честно? - Това няма да е просто целувка.
Спокойно. Няма да има нужда да правиш нещо против волята си.
- Просто хапни нещо. - Обещаваш, че ще си траеш?
Няма да направя нищо, което да те нарани?
- Добре, резни ми малко. - Да.
Ето.
- Искаш ли сок? - Благодаря ти.
- Съжелявам за ставащото. - Не си ти виновна.
Моля?
- Много си красива. - Не е вярно.
Представи си какво щеше да е, ако бяхме само аз и Джак.
Сигурно и него щеше да го помолиш за целувка?
Това беше много добро, ето, че и ти можеш да се усмихваш.
- Изглеждаш сякаш и преди си го правил. - Кое?
- Знаеш кое... - Не.
По-добре да вървя. Може ли да взема още?
- За Джак? - Не, нали не мога да му кажа. За мен е.
- Добре тогава. Вземи си. - Благодаря ти.
За нищо.
Другия път ще взема да ти направя цял обяд, за да получа по-различна целувка!
Тъкмо започвах да се тревожа за теб.
- Казах ти да не мърдаш. - Спокойно. Не е тук. От другата страна на острова е.
- Говорила ли си с него? - Да, Джак, говорих.
- И какво каза? - Просто го питах как е. Той каза, че е добре.
- Това ли е? - Да.
- Намери ли нещо? - Да.
Ще ми дадеш ли една цигара?
Ето още две.
- Какво са? - Риби, де.
- Какво е това? - Кое?
Това, какво е това? Прилича на риба.
- Сигурно е от оня ден. - От оня ден?
Какво си мислиш - че ходя да ловя риба и после си я изяждам без теб?
- Как беше рифа, Джак? - Не му обръщай внимание.
- Той ти я е дал, нали? - Не, не е. - Както и огъня.
Заплих огъня, за да сготвим това, което хванеш.
- Не яж жълтите, че са отровни. - Никой не те е питал.
Опитвам се да бъда добър съсед.
Лъжеш ли ме?
- Лъжеш ме и той те храни. - Искаш ли да разбереш истината?
Откраднах няколко риби от него.
И после ги изядох, защото знаех, че ще почнеш да се държиш така.
Искаш да започнеш пак отначало.
- Абе, Мануел! - Кажи, Джак?
Знаеш ли, че жена ми е откраднала няколко риби от теб днес?
Не е имало нужда да краде от мен. Ако е искала, щях да й дам.
- Благодаря. - За нищо.
- Сготви каквото има. - И да изчистя жълтите?
Защо не се преместиш, скъпи? Премести се надолу по плажа.
Да отида някъде, където няма да ме видят. Майната му на него. Нека той се мести.
Аре, че ще загубим този! Внимавай! Приближи се!
- Трябва да го върнем... полека. - Не мога да го ям това.
- Хайде, здравеняко. - Браво.
- Не мога да го ям това. - Малко са гадни, но са деликатеси.
Ето още един.
Добри са, нали?
- Да намерим още? - Добра идея.
Я виж кой си е запалил огън.
- Кучи син... - Не, Джак! Стига, това е просто огън!
- Хей! - Джак!
Огъня ни!
- Откраднал си ни огъня! - Огънят си е мой. Ти нямаш огън.
- Тогава си ми откраднал запалката. - Не ми е притрябвала запалката ти.
Намерих си камъни от ей там и си запалих огъня точно тук.
Тук. Точно тук ли? Ами сега? Сега как е?
Джак! Джак, не!
Спри, Джак! Какво правиш?
Това е просто огън! Спрете!
Престанете!
- Искаш ли да приключим всичко още сега? - Дай ми ножа!
- Не! - Това е битка. - Хайде, дай ми го! - Престанете!
Той започна всичко. Заради него сме тук...
- Ти си полудял, човече. - Това беше просто пожар, стига.
Ти беше доволен, когато започна пожара. Той е бил там...
Мислиш, че запалих кораба, за да прекарам живота си с теб?
С мен? Не, не с мен. С жена ми!
Я се вижте само.
Ти ми взе огъня, аз ти взимам рибата.
Дръж си я! Не се виждаш какъв си идиот!
Утре ще ти припомня колко е била вкусна, когато няма вече да имаш.
Джак!
Джак?
Не ме гледай така. Спри да се държиш по този начин.
Не искам повече от храната ти.
Не мога да ти бъда приятелка.
Не искам да съм ти приятел.
Еба му майката! Взел ми е очилата!
- Ще го убия! - Гладни сме. Просто сме гладни!
- Намрете си нещо за ядене! - Не можеш ли да разбереш?
Ей сега ще го науча. Остави ме!
- Ще му дам да се разбере! - Ще ти върна очилата!- Пусни ме!
- Не! - Остави ме!
Не!
Чакай да стана.
Той ще разбере.
Не ме интересува, че ще разбере.
Не мога да го направя...
Ела да живееш при мен.
- Не мога. - Защо?
Трябва да обещаеш, че ще си траеш.
Обещай, че няма да кажеш нищо. Не бива.
Добре, ще си мълча.
Не си мисли, че само жените са добри в тези работи.
Той ще погледне в очите ти и ще разбере.
Защо го направи, щом си знаел?
Защото те обичам.
Задава се нещо оттам.
- Хей, върнах се. - Страхотно.
Още една намерих. Но една акула дойде и ми взе една направо от харпуна.
Панирах се за момент.
Направо бях като в "Челюсти". Акулата как си изяждаше рибите.
Беше невероятно.
Чувствах се... беше много нажежено.
Но ето, че съм тук, невредим.
- Какво? - Нищо.
Не биваше да му взимаш очилата, Джак. Направо превъртя и искаше да те убие.
Браво. Да знае как аз се чувствах.
Трябва да изпържим някои от тези, другите по-късно. Виж го тоя.
Човекът и рибата...
- И какво каза? - Нали ти викам, че полудя.
Много е спокоен сега.
Какво направи той?
Нищо.
Ти какво направи?
Казах му, че е глупак. Както ти казах и на теб.
Ами...
...не ти вярвам нещо...
Така че просто...
- Защо не ми кажеш какво е станало? - Нищо, нищо не е ставало.
Правили сте секс.
Не мога да повярвам, че го казвам.
Боже.
Чукали сте се, нали?
Добре.
Най-лошия възможен сценарии! Това копеле.
Не греша.
Защо просто...
...не заживееш с него? - Не.
Не? Значи просто ще се ебете, после ще идваш тука да ми ревеш.
След това ще отидеш там, ще се изчукате пак.
- Какво искаш? - Спри!
Внимавай какво си пожелаваш, защото ще си получиш заслуженото.
Просто искам всичко да свърши!
Добре. Да спре значи.
Свърши се...
Разби ми сърцето и...
Вие сте един за друг...
Ти си лъжлива кучка...
И аз искам да...
...да се махнеш! Отивай при него! - Не!
Я виж кой хванах.
Остави го да си върви.
Нямаш нужда от него вече.
Джак?
Няма и следа от него.
Защо си го причиняваш?
Не можеш ли да спреш да мислиш за него поне за малко?
- Или да си мислиш, че не е наоколо? Ще полудееш. - Него го няма.
- Хайде да потанцуваме. - Да танцуваме?
- Да. - Не съм в настроение за танци.
Няма какво да се прави тук. Само се караме. Нека да потанцуваме.
- Няма музика. - Ще си направим.
Боже...
Хайде де.
- Какво става? - Не знам.
Изглежда, че е намерил нещо.
Прилича на лодка.
- Намерил си лодката! - Нека ти помогна! - Махни се!
- Какво? - Искам да ти подам ръка.
- Той просто се опитва да ти помогне. - Той вече си е помогнал на себе си.
Искаме да ти помогнем да се махнеш от острова, Джак.
- Морето ще се погрижи за теб. - Добре ми е така, благодаря ви.
Както кажеш.
Това е Джак.
- Никога не си споделял с другите. - Тебе нали те споделих?
Никога не съм била твоя, за да ме споделяш.
Наистина ли си мислиш, че ще се махнеш оттук?
Можеш да умреш там. Не знаеш накъде да тръгнеш.
Там е североизток. А там югозапад.
Знам много добре накъде да плавам, така че до утре съм се махнал оттук.
- Толкова бързо? - Ти какво си мислеше?
- Нещата не са на добре под навеса. - Няма нужда да се правиш на жесток, Джак.
- Ти не мислиш, че постъпи жестоко? - Направих това, което трябваше,
за да оцелея.
Добре, няма нужда да ми се бъркаш, докато не се махна оттук.
- Това ли ще бъде всичко? - Едно великолепно начало е това.
Какви ги говориш, Джак? Искаш да правим секс ли?
Да. Точно сега. Ей тук.
Така ли? Върви на майната си, Джак. Нямаше да ме вземеш, даже да можеше.
- Трябва да имаш сърце, за да простиш. - Какво знаеш ти за сърцето?!
Май бърза да умре.
- Утре си тръгва. - Така ли каза?
Значи си говорила с него?
Как иначе? Това е малък остров.
Искаш ли да идем да плуваме? Виж колко е красиво.
Даже е и пълнолуние. Хайде.
Ей Мануел, тя се опита да се върне при мен, докато се гмуркаше днес.
Тя каза, че иска да се махне по-скоро оттук. Би дала всичко за това.
Много смешно, Джак! Не му обръщай внимание.
Ще плуваме ли?
Хайде, много ще е гот.
- Ставай. - Добре.
Видя ли? Казах ти, че е красиво.
Ела насам.
Трябва да вземем лодката и да го оставим тук.
- Не искаш ли да бъдеш с мен? - Не искам да оставам тук.
Няма да е лесно.
Вземи я, докато спи.
А ако се събуди?
Не можеш ли да измислиш нещо?
Добре.
Хей, Джени, събуди се! Събуди се!
Какво?
Той се гмурка. Ако искаш да се махнем, сега е най-подходящият момент.
- Сигурен ли си? - Да.
Проверих лодката сутринта. Готова е, даже и платна има. Хайде!
Вземи кокосовите орехи.
Хайде, взех го.
- Бутай. - Той идва.
Бутай!
Бързо.
Е са ви...
Хайде, ще успеем.
Давай.
Хайде, качвай се!
Ей!
- Изглежда като побеснял. - Той си е бесен.
- Мислиш ли, че ще оцелее на острова? - На кой му пука? Защо се вълуваш?
Не се вълнувам.
- Колко ще ни отнеме да се върнем? - Може би два дни.
- Господи. - Какво има?
- Тече. - Дай да видя.
- Дай на мен. - Ще се справя.
- Можеш ли да го оправиш? - Кучи син.
Продънил е лодката, за да потъне. Опитва се да ни убие.
Дай на мен.
- Колко сме далече? - На няколко километра,
ще трябва да плуваме наобратно.
Трябва да се връщаме?!
Ще убия този кучи син!
Мануел!
- Повече издържахте. - Опита се да ни убиеш, Джак!- Да, да...
- Как можа? - Къде е той?
Не знам.
Разделихме се при рифа.
Мануел!
Джак, какво правиш?
Недей, Джак!
Какво ще правиш?
- Ей, приятел, как беше плуването? - Мануел!
Тихо!
- Как беше плуването? - Спри!
Добре ли беше?
- Не! Не, Мануел!
Не, не! Джак, не! За Бога!
Не.
Толкова си страхлив, Джак.
Когато го рани, тогава...
...имаше смелостта да го нападнеш!
Всичко е честно в една война.
Няма нищо за губене...
честта и достойнството...
по-добро или по-лошо...
Докато смъртта ни раздели.
Нещо странно.
Защо този поглед ми е познат?
Амстердам, 2001?
С какво беше облечена? Едва ли има някакво значение.
Знаеш ли какво си мисля?
Мисля, че трябва да му спретнем едно представление...
...така, докато го чакаме.
Дали няма да е готино?
Толкова много възможности има.
Трябва да мислиш за това като за един вид намеса, нали се сещаш?
Не ме разбирай погрешно. Ще има 12 стъпки.
Първата, от които е...
малко да стане интересно.
Дръж го, Мануел!
Хайде, да вървим!
Божичко.
Дай да ги почистя.
- Трябва да си направим оръжия. - Какво?
Виж се.
- Имаш температура. - И какво от това?!
- Трябва да се скрием. - Не.
Не искам да се крия. Искам да се бия.
Трябва да се бием с него.
Тичай!
Готови ли сте да умрете за любов?
По-добре попитай себе си.
- В името на добрата кауза. - Спри, Джак.
Някой ще дойде рано или късно.
Ще трябва да живееш с това, което си направил тук.
Какво съм направил аз?
Не може да се бие повече! Болен е!
- Ти го разболя! - Сега ще му покажа болест!
Мануел!
Остави го на мира!
Спри, Джак!
Това е моето момиче!
Явно някой е имал тежки преживявания.
Извинете, госпожо, не сме искали да ви притесним.
Не знаехме, че има някой.
Добре ли сте?
Да, чудесно се чувствам. Не мога да повярвам, че има някой тук.
- От колко време си тук? - Година, може би и повече.
Чували ли сте какво е станало с "Маритани"?
Не, но можем да отидем на кораба и да видим.
- Хайде, ще те заведа. - Добре.
Как попадна тук?
Плувах и плувах, и плувах...
Имаме шоколадови бисквитки, ако искаш.
Добре.
Казах им да ви оставят насаме.
- Няма проблеми. - Помислих, че ще ви е нужно това.
Наслаждавам се на всяка минута с тях.
Хей!