Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Det er en vigtig og populær kendsgerning
at det hele ikke altid er det, man skulle tro.
På planeten Jorden havde mennesket for eksempel altid troet
at det var det mest intelligente væsen
og ikke kun nummer tre.
Det næstmest intelligente væsen var naturligvis delfinerne
som sjovt nok længe havde kendt til Jordens uundgåelige udslettelse.
De havde mange gange prøvet at advare mennesket
men det var blevet fejltolket
som boldleg og fløjten efter godbidder.
Så til sidst besluttede de sig for at forlade Jorden på egen hånd.
Den sidste delfinbesked blev fejltolket
som et sofistikeret forsøg på at lave en baglæns saltomortale
og fløjte USA's nationalsang.
Men beskeden lød faktisk således:
"Farvel og tak for alle fiskene."
Farvel og tak for jeres fisk
det' trist, at Jorden snart får pisk
Vi sa'e det til jer men ak og ve!
I har ej vores intellekt
derfor den manglende respekt
for de mirakler vor natur fremtryller
Farvel og hej og tak for jeres fisk
Jorden får snart et kæmpe-gok Det nytter ikk' at gå amok
Slap af og se planeten bli' til partikler
Tun-net har været vores død men I er faktisk meget sød'
især de helt små unger og højgravide
Farvel...
Farvel og hej og tak for jeres fisk
Ikke for at være grisk
men jeg trænger til en fisk
Ku' vi ændre slagets gang
had' vi alle gået til sang
Nordmænd, svensker'
dyr og men'sker
Hånd i hånd
i arvemassen
Farvel...
Farvel og hej og tak for jeres fisk
Den enestående historie om Hitchhiker's Guide to the Galaxy
begynder ganske enkelt. Den begynder med en mand.
En jordbo, som ikke ved mere om sin skæbne
end et teblad ved om East India Company.
Han hedder Arthur Dent.
Han er en 1,77 meter høj efterkommer af aben
og nogen vil føre en ringvej gennem hans hus.
Find ham og sig, at jeg ligger på ryggen foran...
Fint. Jeg venter.
Mr. Dent, De kan ikke blive liggende her.
Lad os se, hvem der ruster først.
Ringvejen skal anlægges, og det bliver den!
- Hvorfor det? - Det er en ringvej!
Man er nødt til at have ringveje! De skulle have klaget for måneder siden.
Stadsarkitekten har haft planerne liggende fremme i et år.
Fremme? De lå nede i en kælder.
Er De klar over, hvor store skader der ville ske på denne bulldozer
hvis jeg lod den køre hen over Dem?
- Lad mig høre. - Slet ingen.
Ved et sælsomt sammentræf svarede "slet ingen"
præcis til, hvor mange anelser Arthur Dent havde om
at hans nære ven
ikke nedstammede fra aben, men faktisk kom fra en lille planet
et sted i nærheden af Betelgeuse.
- Arthur! - Ford!
- Jeg er her. - Nå, der er du!
- Spis og drik. Vi må tale sammen. - Ikke nu. De vil pulverisere mit hjem.
- Ved du det allerede? Hvordan det? - Hvad?
Nå, dem. Jeg troede, du mente "dem".
Jeg har noget vigtigt at fortælle dig.
Hvad med mit hus?
Jordarbejdere, jeg bringer jer jordnødder og øl!
Godt. Lad os gå hen på pubben.
De venter, til de har drukket ud.
- Kan vi stole på dem? - Til Jordens undergang.
- Hvornår er det? - Om cirka 12 minutter.
Bartender, seks store fad i en fart. Jorden går snart under.
Seks store fad på vej.
Behold resten. Du har ti minutter.
Tre store fadøl hver? Til frokosttid?
Undskyld.
Tid er en illusion.
Især frokosttid.
Spis de jordnødder. Du får brug for saltet.
- Hvad foregår der? - Arthur...
Hvad nu, hvis jeg sagde, jeg ikke var fra Guildford
men fra en lille planet i nærheden af Betelgeuse?
- Har du da tænkt dig at sige det? - Kan du huske vores første møde?
Hvad er det, du laver?
Var det ikke mystisk, at jeg ville give en bil hånden?
Jeg troede, du var fuld.
Jeg troede, biler var den dominerende livsform.
Du reddede mit liv. Nu redder jeg dit. Her er din øl.
Det må være torsdag. Torsdage er bare ikke mig.
- Hvis det handler om dit hus... - Det gør det ikke.
- Hvem er han? - Hun.
Tricia McMillan. Vi mødtes til en smart kostumefest.
Jeg ville hellere være derhjemme og stryge lommetørklæder.
- Men nu var jeg der altså. - Hvem er du?
Og der var hun.
- Dent... Arthur Dent. - Nej, hvem er du?
Nå, kostumet. Livingstone, formoder jeg.
Det er ikke lige så godt som Darwin, men jeg havde kun kort tid.
Du er den første, der har set det.
Alle kalder mig julemand.
Jeg troede, min beagle hjalp.
Ja. De fleste, der går til den slags fester, er nogle fulde fjolser.
De er alle sammen nogle fjolser!
- Hvor pinligt. - Det siger du ikke.
Men hun var fantastisk.
Smuk. Vittig. Skingrende skør.
Uden skægget ser du mindst 80 år yngre ud.
Måske udvikler jeg mig baglæns.
Du skal lige vide, at jeg ikke er til encellede organismer, okay?
Lad os tage et sted hen.
Helt klart. Hvad havde du tænkt dig?
- Madagaskar. - Er det den der nye natklub?
Nej, det er et land ved Afrikas kyst.
Nå, det Madagaskar? Hvad venter vi på?
Øjeblik.
Af sted!
Du mener det jo alvorligt. Jeg kan ikke rejse til Madagaskar.
- Hvorfor ikke? - Det kan jeg bare ikke.
Mener du det?
Jeg vil opleve et nyt sted sammen med dig.
Så hvad siger De, dr. Livingstone?
Jeg siger, at det er et helt enestående tilbud.
Jeg kan ikke. Jeg har et arbejde.
Sig op. Find et nyt senere.
Jeg kender ikke engang dit navn.
- Tricia McMillan. - Nå, Tricia McMillan.
Jeg har et forslag til dig.
Skal vi ikke først vælge et sted lidt tættere på, såsom... Cornwall...
og se, hvordan det går?
Fint nok. Selvfølgelig... Cornwall.
Undskyld.
Er han kedelig at høre på? Tag hellere og snak med mig.
Jeg kommer fra en anden planet.
Den er god nok. Vil du se mit rumskib?
"Vil du se mit rumskib?" Hvad er det for en scorereplik?
Sådan kan det jo gå. Det minder mig om...
Vi har to minutter. Drik ud.
Det er mit hus!
Jordboer, jeg giver en omgang til jer alle sammen.
Tror du virkelig, Jorden går under?
Ja.
Skal vi ikke lægge os ned med en papirpose over hovedet?
- Det kan I da godt. - Hjælper det?
Overhovedet ikke.
Sidste omgang.
Lidt længere op!
- Hvad er det? - Løb!
Væk!
DELFINER FORSVUNDET
Håndklæde!
Hvad fanden er det?
Skibe fra en vogonsk anlægsflåde.
Jeg opfangede deres signal i morges. Du får brug for det her.
- Hvad laver du? - Vi napper et lift.
Jordboer, dette er Prostetnic Vogon Jeltz
fra det galaktiske hyperrumsanlægs-råd.
Som I nok ved
omfatter planerne om at bebygge de ydre regioner af galaksen
en hyperrum-motorvej gennem jeres stjernesystem.
Og jeres planet er en af dem, der er sat til sprængning.
I behøver ikke spille overraskede.
Planerne har ligget
hos jeres lokale galaksearkitekt i Alpha Centauri i 50 jordår.
Hvis I ikke er interesserede, er det jeres egen hovedpine.
Sådan en apatisk møgplanet. Jeg har ikke spor ondt af jer.
Iværksæt sprængning.
HITCHHIKER'S GUIDE TO THE GALAXY
Hitchhiker's Guide to the Galaxy er en ganske mageløs bog.
Det er den største succes, der nogensinde er blevet udgivet
af Ursa Minors store forlagshuse.
Den har overgået Den himmelske hjemmepleje-håndbog
og har solgt bedre end 53 flere ting at lave uden tyngdekraft
og er mere kontroversiel end Oolon Colluphids filosofiske trilogi
Hvor Gud gik galt i byen, Flere af Guds største brølere
og Hvem er ham Gud egentlig?
Den har fortrængt Den galaktiske encyklopædi
som et skatkammer af viden og visdom
af to grunde:
Den er en anelse billigere.
Og så står ordene "BARE ROLIG"
trykt med store indbydende bogstaver på dens omslag.
BARE ROLIG
Du er altså ikke fra Guildford.
Jeg har også altid undret mig over din accent.
Og du er ikke nogen arbejdsløs skuespiller
men skribent for den her... den her bogtingest.
Jeg er dårlig. Jeg trænger til en kop te.
Er det dumt at spørge, hvor vi er?
- Vi er i sikkerhed indtil videre. - Godt.
Vi er i vaskerummet på et af de vogonske anlægsskibe.
- Få mig hjem, Ford. - Arthur, dit hjem er...
Åh gud, nej. Mit hus blev jævnet med jorden!
Kan du ikke huske det?
Arthur, der er noget, jeg vil fortælle dig. Det er beklageligt, men sandt.
Hele din planet er blevet sprængt i luften.
Sprængt i luften.
Kunne du ikke have gjort noget?
Jeg har reddet dit liv. Så er vi kvit.
Det er en benhård galakse. Hvis du vil overleve herude
skal du vide, hvor dit håndklæde er.
Giv mig en hånd.
Pas på! Det er varmt. Vi må væk, før vogonerne finder os.
Vogonere hader blaffere. Træk.
- Nu er der hul igennem. - Hvad er en vogoner?
Spørg Guiden. Sig: "Vogonere."
Vogonere.
Vogonere er en af galaksens mest ubehagelige racer.
De er ikke onde, men gnavne, bureaukratiske, emsige og hjerteløse.
De ville ikke engang redde deres egen bedstemor
fra Den Glubske Bugblatter-Grovæder fra Traal
uden ordrer underskrevet i tre kopier, sendt ind, sendt tilbage
gransket, mistet, fundet, indsendt til offentlig vurdering
mistet igen og gravet ned i tørv
og genbrugt som ildtændere.
Man må aldrig lade en vogoner recitere digte for én.
De har ingen fantasi. De fleste kan ikke stave. De styrer bare tingene.
Hvis vi ikke kommer væk,
opdager vi snart, hvor ubehagelige de kan være.
De har allerede tilintetgjort en planet.
Det gør dem altid lidt...
- Hvad er det? - Stik den i øret.
Vi har to blaffere som blinde passagerer...
Fisken oversætter for dig!
Babelfisken er lille, gul, igleagtig
og vel nok det mest besynderlige i universet.
Den lever af hjernebølgeenergi og absorberer ubevidste frekvenser
og udsondrer bevidste bølger til hjernens talecenter.
Så hvis man stikker en ind i øret
kan man omgående forstå alt på et hvilket som helst sprog.
Det nytter ikke at gøre modstand.
- De kommer. - Sådan. Op på dupperne.
Sir?
Blaffere.
O, du fredlede gruntbuggly...
De behøver ikke læse højt.
Vi har udsat Dem for nok besvær.
Som plerdlede gabbleblotchitser på en skumstig bi...
Vogonsk poesi betragtes som den tredjeværste i universet.
Den næstværste er den, der digtes af azgotherne fra Kria.
Da deres store poet Gryntos den Tarmluftige reciterede digtet
Ode til en grøn klump kit, jeg fandt i armhulen hin sommermorgen
døde fire blandt publikum af indre blødninger
og formanden for det centralgalaktiske kunstbestikkelsesudvalg
overlevede ved at gnave et af sine egne ben af.
Eller jeg sønderriver eder til gobberwants...
De værste blev skrevet af Paula Nancy Millstone Jennings fra Sussex.
Heldigvis gik de bort med Jorden.
Se, om jeg tør...
Nå, jordboer, jeg giver jer et valg.
I kan enten dø i det lufttomme rum
eller... fortælle, hvad I synes om mit digt.
Jeg kunne faktisk ret godt lide det.
Det er godt. Bliv ved.
Nogle af ordene forstod jeg ikke, men billedsproget var ret effektivt.
Fortsæt.
Der var en interessant rytmik
som ligesom fungerede som kontrapunkt
til den underliggende metafor for menneskeligheden...
- Vogonigheden! - Vogonigheden i digterens sjæl.
Så du siger altså at jeg skriver digte
fordi jeg under mit nedrige, hårde, hjerteløse ydre
blot ønsker... at blive elsket?
Ja...
Kyl dem ud!
Det nytter ikke at gøre modstand.
Hold kæft! Få dig et arbejde! Vask dine beskidte hænder!
Bare rolig.
Nu er det altså sket. Vi skal dø.
Ja... Vi skal dø.
Nej! Hvad er det?
Hvad er det?
Det... er ingenting. Ja, vi dør.
Du sveder.
- Vil du have et kram? - Nej.
"Rummet" er stort ifølge forordet i Hitchhiker's Guide to the Galaxy.
Enormt stort.
Man kan ikke fatte, hvor kæmpemæssigt kolossalt ubegribelig stort det er...
... og så videre.
Der står også, at hvis man tager en dyb indånding
kan man overleve i det lufttomme rum i cirka et halvt minut.
Men rummet er jo enormt stort så chancerne for at blive samlet op
er 2 i 2 milliardte
79 millionte 460 tusinde
347 ende til 1.
Forbløffende nok er 2.79.460.347 nummeret til det sted i Islington
hvor Arthur var til kostumefest
og mødte en sød kvinde og dummede sig helt enormt.
Skønt Jorden, lejligheden i Islington
og telefonen er ødelagt blev Ford og Arthur rent faktisk reddet.
- Ford? - Ja.
- Jeg tror, jeg er en sofa. - Jeg ved, hvordan du har det.
NORMALITET RETABLERET
Der blev fysikkens love ophævet.
Tilbage til hovedhistorien.
Et sensationelt tyveri af det mest eftertragtede rumskib i universet
Heart of Gold...
Det blev stjålet ved søsættelsen af ingen andre
end galaksepræsidenten, Zaphod Beeblebrox.
I folkets, frihedens, demokratiets og alt sådan nogets navn
bortfører jeg hermed mig selv, og jeg tager skibet med!
Beeblebrox, som betragtes som den svageste stjerne i flere solsystemer
er bedst kendt for sejren over Humma Kavula
som hævdede, at mange stemte på det dårligst klædte sansende væsen
i universet.
Kavula huskes bedst for den sladderagtige
"Stem ikke på fjolset"-kampagne.
Glem dit ego. Der er sket noget vigtigt.
Hvis der er noget, der er vigtigere end mit ego, skal det skydes.
Zaphod er bare en almindelig fyr.
Rolig nu!
- Jeg sad lige og så mig selv. - Vi har to blaffere.
Hvorfor har du taget blaffere med?
Det var skibet.
Hvad? Hvad for noget?
Da vi slog usandsynlighedsfremdriften til... Den store knap.
- Ja ja. - Vi samlede dem op
i sektor ZZ-9 Pluralis Z Alpha. Det var der, du samlede mig op.
- På Jorden. - Det er umuligt.
- Nej, bare meget usandsynligt. - Jeg har ikke tid til det her.
Halvdelen af politiet i galaksen er efter os, og så samler vi blaffere op.
Din stil er helt i top
men tænkeren skraber bunden nedefra.
Du er for lækker, skat. Stop. Jeg kan ikke holde det ud.
Nej. Jeg sender Marvin ned.
Marvin!
I skal altså bare lige vide, at jeg er enormt deprimeret.
Vi skal nok få nogle andre tanker ind i dit hoved.
Det virker ikke. Jeg har et uhyre stort hoved.
Ja, det ved vi godt. Men du skal gå ned til modtagelsesrum to
og hente vores blinde passagerer.
Bare sådan uden videre? Det huer mig ikke.
Nå, men sådan er livet.
Livet? Må jeg være fri!
- Kommandør Kwaltz. - Ja.
Vi har fundet Heart of Gold og præsident Beeblebrox.
- Hvor? - I sektor ZZ-9 Pluralis Z Alpha.
Begærer hyperrumtilladelse.
Bliv på Deres position, kaptajn, indtil De får tilladelse.
Stil mig om til vicepræsident Questular.
Hyperrumtilladelse bevilget, kaptajn.
Døren sukkede.
Det er lige til at kaste op over, ikke?
Alle dørene er programmeret
til at være glade og muntre.
Nå, men kom. Jeg har fået ordre til at følge jer op til broen.
Så rend og hop.
Her er jeg med en hjerne på størrelse med en planet
og så skal jeg følge jer op til broen.
Er det måske tilfredsstillende? Nej.
I kan takke Sirius Cybernetics Corporation for robotter med GPP.
- Hvad er GPP? - Genuin Person-Personlighed.
Jeg er personlighedsprototype. Det er ret åbenlyst, ikke?
Arthur?
Slim, har du mine underbukser på?
For jeg har dine på, og de rykker ikke rigtig.
Vorherre bevares!
Jeg har de fremmede med. I skal endelig ikke takke mig.
Frys!
Frys? Jeg er en robot, ikke et køleskab.
- Ikke dig, grinebider. - Hvorfor gider jeg?
- Zaphod? - Ford?
Er det dig? Ford! Praxibetel Ix!
Hvad laver du her?
Jeg tomlede bare, og her er jeg.
- Hvor er det typisk dig! - Lad mig lige se dig!
Galaksepræsident! Tænk, at du slog Humma Kavula.
Din zarkinske frood!
Du skal hilse på en ven. Arthur, det er Zaphod Beeblebrox.
Han er galaksens præsident og min fætter. Han er min semihalvbror.
- Vi har tre af de samme mødre. - Vi har mødt hinanden.
Har vi det? Undskyld. Jeg er elendig til at huske arter.
Det er ham med "vil du se mit rumskib?"
- Hej, Arthur! - Tricia!
- Hvordan har du det? - Trillian!
Det er min semihalvbror, Ix... Undskyld, Ford.
Må vi lige tale sammen et øjeblik?
Nå, så du tog altså ned til den lille planet uden at ringe?
Jeg vidste ikke, du var der. Jeg skal jo styre en galakse.
Tricia McMillan.
Jeg hørte ham kalde dig Trillian. Hvem af os har ret?
Jeg forkortede det til noget mere rumagtigt.
Ja. Jeg overvejer faktisk også at ændre mit til...
...Arthoolia.
Den var god! Hvor er det her underligt.
- Hvordan er du havnet her? - Jeg tomlede bare.
- Klart. I din pyjamas. - Jeg havde travlt.
Vidste du, jeg var her?
Hold op. Jeg har også en rummand.
Det minder lidt om dingodansen.
Hør her. Jeg forlod dig til festen. Det er jeg ked af. Jeg ville have ringet.
Nu er det for sent, ikke?
Du ved godt, hvad der er sket, ikke?
Nok snak. Jeg har stjålet rumskibet.
Vi står altså lige og snakker.
Pigen må da... Bøh!
Du forspildte chancen, så hold kæft, eller jeg losser dig i rumnødderne.
Skal vi slås? Jordboen vil slås!
Jeg laver bare sjov! Jeg er en spøgefugl. Lad os være venner.
Den havde du ikke set, vel?
Den røg ud som et lyn! Du ka' det pjat!
Du skulle give din kammerat en lærestreg.
Han er gæst om bord på mit skib!
Du sagde, du havde stjålet det.
Stjålet hvad? Hvad snakker vi om?
Det lyder ikke godt.
- Er du okay? - Helt i top. Tak, "Trill"!
Jeg har brug for hjælp. Jeg har overhovedet ikke styr på det.
Nu skal jeg ordne det. Du milde Zarquon, skal jeg gøre alt? Ja.
Nej, hvor er den pæn.
- Nej! - De er lige efter os!
Fyr et missil af! Giv dem prygl!
Stop!
Jeg laver fis. Jeg elsker at få smæk. Slå mig!
- Computer? - Hej!
Jeg er Eddie, skibets computer.
Jeg kan med stor glæde berette, at det er en flåde vogonske jagere!
De har sendt en besked.
Det er vicepræsident Questular Rontok.
Dette er en besked til præsidentens bortfører.
Hun er vild med mig.
Aflevér det stjålne fartøj omgående
eller vi skrider til handling i henhold til
paragraf 1-8 i de galaktiske interstellare rumstatutter.
Zaphod, kom nu tilbage. Det her er vanvittigt.
Ind i hyper space! Kom så!
Klart nok, makker.
Nej!
Havde de fået korrekt hyperrumtilladelse?
Nej, kommandør.
Giv mig Begæring om eftersætning af flygtning-formularen.
Jeg kommer!
Jeg koger. Her er den.
Vil du med på tur, eller skal jeg sætte dig af et sted?
Det afhænger af... Hvor skal du hen?
Hvor skal jeg hen?
- Er du okay? - Ja. I har vel ikke noget te?
Jo, vi har. Nu skal jeg vise dig køkkenet.
Når du ser det her, kommer du til at tigge om at komme med.
Den bedste drink, der eksisterer, er den pangalaktiske ganefræser.
Virkningen svarer til at få hjernen smadret af en skive citron
der er viklet rundt om en stor guldbarre.
For Belgien da! Vent lidt.
Hallo, abemand. Jord-fyr. Hvad hedder du?
Arthur.
Nå ja. Du bærer ikke nag, vel? Det er surt med din planet. Den der...
- Jorden. - Jeg kunne godt lide jorden.
Jeg købte de her støvler dernede. Men hvis du siger det til pigen
flår jeg milten ud gennem halsen på dig.
- Fint nok. Tak, kammerat. - Fedt nok.
Fed pyjamas.
Zaphod, hvad har du gang i med de to hoveder?
Nå ja. Man kan ikke være præsident med en hel hjerne.
Det er langt ude.
- Så du har delt den over. - Ja.
Nogle af mine personlighedstræk var ikke ligefrem præsidentagtige.
Du ved godt, hvad jeg mener.
Deres te er færdig.
Jeg skulle vist have sagt, at det minder om te.
Er to hoveder lykken for en pige?
Så hvis jeg havde to eller tre?
Eller dit eget rumskib.
Er der mere, han har to af?
Hold nu op med at være sådan.
Skal jeg så være grøn og sige blip-lyde?
Jeg kan vende vrangen ud på mine øjenlåg.
Hør her. Kan du se den her?
Den måler, hvad man hungrer efter, og laver det til en.
Et styk dejlig basse.
Kan du se det her?
Det... rister brød... mens man skærer det.
Vi er om bord på et rumskib, Arthur! Ude i rummet!
Jeg sagde jo, jeg gerne ville væk.
Madagaskar var altså en eller anden form for test.
Og jeg dumpede.
- Hvor ondt gør det? - Det er ikke særlig rart.
Jeg taler om din hage.
Jeg har måske en hovedpinepille.
Hov!
Tricia... Trillian. Undskyld. Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Lad være. - Så er det nu, Trill!
Lad mig. Knapper er ikke legetøj.
Knapper er ikke legetøj.
Nå, men da jeg så det her
indså jeg, hvorfor jeg måtte gøre det, jeg gjorde ved min hjerne.
Tror jeg nok... Det hele er lidt...
...uklart.
Jeg har set det. Det er noget bras.
For mange millioner år siden
blev en race hyperintelligente pandimensionale væsener
så trætte af det evindelige mundhuggeri om meningen med livet
at to af deres allerlyseste hoveder
designede og byggede en mastodontisk supercomputer
som skulle udregne svaret på livet, universet og det hele.
O, Deep Thought.
Du skal fortælle os... svaret.
Svaret på hvad?
På livet, universet og det hele.
Vi vil smaddergerne have et svar. Noget enkelt.
Det skal jeg lige tænke over.
Kom tilbage om præcis syv en halv million år.
- Er den færdig? - Nej, der er mere. De vender tilbage.
- Syv en halv million år senere? - Netop.
Deep Thought... Har du...
Et svar? Ja, men I bliver ikke glade.
Pyt. Vi må og skal høre det.
Svaret på det endegyldige spørgsmål...
... om livet, universet og det hele...
... er...
42.
42?!
Ja, jeg har tænkt ganske grundigt over det. Det er 42.
Det havde været lettere, hvis jeg havde vidst, hvad spørgsmålet var.
Jamen det var spørgsmålet. Det endegyldige spørgsmål. Om alt!
Det er ikke noget spørgsmål.
Først når I kender spørgsmålet, ved I, hvad svaret betyder.
- Så giv os det endegyldige spørgsmål. - Det kan jeg ikke.
Men det er der en, der kan. En computer vil udregne det endegyldige spørgsmål.
En computer, der er så uendelig avanceret
at selve livet bliver en del af dens styresystem.
I skal antage nye, mere primitive former
og drage ned i computeren og styre det 10 millioner år lange program.
Jeg designer computeren, og den kommer til at hedde...
OPLYSNINGER SLETTET
- Er det alt? - Ja.
Du er på jagt efter det endegyldige spørgsmål. Hvorfor?
Det har jeg prøvet. "Hvorfor? 42." Det fungerer ikke. Gør hende klar.
Hvorfor vil du kende det endegyldige spørgsmål?
Dels fordi jeg er nysgerrig og eventyrlysten...
Men mest for at blive rig og berømt.
Er du ikke galaksepræsident?
- Jo, Arman. - Arthur.
En præsidents berømmelse er midlertidig. Spørgsmålet...
...hænger ved. Og alle tror, man er dybsindig. Gevinst på alle hylder!
Vi trykker på den knap og... bang! Så er vi på Magrathea... vistnok.
Vi har trykket to gange uden held.
- Er du med? - Altid.
- Sådan! - Jeg vil af.
- Undskyld. Hvad er det, vi laver? - Det her!
Uendelig usandsynlighedsfremdrift er en herlig ny metode
til at tilbagelægge interstellare afstande lynhurtigt
uden at spilde tiden i hyperrummet.
Når der opnås uendelig usandsynlighed
passerer skibet gennem ethvert tænkeligt punkt
i ethvert tænkeligt univers næsten samtidig.
Så man kan aldrig vide, hvor man ender
eller hvad man bliver til.
Derfor er det vigtigt at være korrekt påklædt.
Fremdriften opstod efter forsøg med begrænset usandsynlighed
hvor man satte gang i fester
ved at få værtindens undertøj til at rykke til venstre
i henhold til ubestemmelighedsteorien.
Anerkendte fysikere forkastede det dels fordi det var fornedrende
men mest fordi de ikke blev inviteret med til den slags fester.
Sker det, hver gang vi trykker på den knap?
Højst sandsynligt, ja.
Jordboen skal kaste op.
Gør det i skraldespanden, abemand. Skibet er helt nyt.
Helt ærligt.
Vi har normalitet.
Virkede det? Er vi der?
NORMALITET RETABLERET
Ja. Vi er her. Magrathea!
Det tror jeg ikke. Eddie...
Hvad er det for en planet?
Nu skal jeg tjekke det.
Trak du et hår ud... af hovedet på mig?
Tak, fordi I ventede. Jeg beklager,
men det er ikke Magrathea.
Vi er i kredsløb om Viltvodle 6.
Humma Kavula!
Magrathea må vente! Jeg har et regnskab at gøre op.
Humma Kavula!
I begyndelsen blev universet skabt.
Det vakte stor harme og blev betragtet som et dumt træk.
Mange racer tror, det blev skabt af en eller anden gud.
Men Jatravartid-folket på Viltvodle 6
tror fuldt og fast på, at universet blev nyst ud af næsen på væsenet
Det Gigantiske Grønne ArkleAnfald.
Humma Kavula!
Jatravartiderne, som levede i evig frygt for den tid, de kaldte
Det store hvide lommetørklædes komme
var små og blå med over 50 arme.
Det var den eneste race i historien
som havde opfundet spraydåsedeodoranten før hjulet.
Hr. Præsident!
Hej med jer. Hejsa.
Hvad har vi her? I er for lækre.
Er I i familie? Vent her. Bliv ved med at stemme.
Arthur. Jeg vil have en drink. Jeg har vist været her før, ikke?
Ixxie!
- Jeg har været her før. - Humma Kavula!
Kom så.
Tricia!
Nu venter vi på eder med forventning.
Lommetørklædet fører os til dig.
Hej, Humma!
- Sid ned. - Hyggeligt at se dig. Tak.
Lommetørklædet kommer.
Lad os bede til, at Den Almægtige pudser medlidenhed ud over os alle.
Det er altså Humma Kavula. Jeg troede, det var bandeord.
Vi løfter næserne, tilstoppede og upudsede
i dyb ærbødighed for dig.
Send lommetørklædet, så det kan pudse os rene.
Vi beder om det og alle ting i dit dyrebare og allitterative navn.
Velsignet være dig.
Skal vi herind?
Fedt sted. Det er stort, gyldent og smart. Luksusløg.
Zaphod Beeblebrox, vores berygtede præsident.
Hvad bringer dig ud til vor ydmyge planet?
- Du ved vist godt, hvorfor jeg er her. - Nej, det gør jeg vist ikke.
Jeg tror, du tror, du ikke ved det. Men det ved vi begge to, at du gør.
Veltalende som altid, Zaphod.
Din formuleringsevne er en evig kilde til forbløffelse.
Under valgkampen, Humma
da vi kæmpede mod hinanden, sagde du at jeg var dum.
Valget hører da fortiden til, Zaphod.
Men... hvis jeg husker ret, vandt du.
Så et flot ydre og charme
besejrer altså genialitet og lederegenskaber.
Og tilfældigvis... så er du dum.
Undskyld. Undskyld, mr. Humma.
Der er sket en frygtelig fejl.
Han er ikke sammen med os.
Vi kom for at tilbede Dem. Han fulgte efter os.
Han blev... ret høj, hvad?
Du er ikke rejst så langt på grund af gammelt nag fra valgkampen.
Hvad vil du?
Nej nej. Hvor kan du tro det?
Jeg har været strandet på en mærkelig planet. Jeg har ikke undgået dig.
Du ligner en million. Du har det godt.
Du er vokset.
Vent nu lidt! Vi ved ikke, hvorfor vi er her.
Vi skal til Magrathea, og vores skib førte os herud.
Hvor helt og aldeles... usandsynligt.
Jeg har beholdt nogle souvenirs fra mit tidligere liv.
Ah, de berusende dage som rumpirat.
Men selv uendelig usandsynligheds- fremdrift skal bruge koordinater.
Og dem har jeg tilfældigvis.
Intet er gratis, Zaphod.
Du skal give mig noget til gengæld.
- Hvad? - En skyder.
En helt speciel skyder
designet af den største computer nogensinde.
Men man kan kun finde den ved at rejse til Magrathea.
Fint. Jeg skal nok hente din skyder. Bare giv mig koordinaterne.
Hvad får jeg som sikkerhed?
Mit ord som præsident.
Nej. Jeg skal have et gidsel.
Men... Hvad sætter Zaphod Beeblebrox pris på?
Hold op.
Åh nej!
Rolig nu! Tænk dig nu lige godt om!
Nej! Hold op! Vent! Gud, hvor det kilder!
To hoveder er bedre end et. Så får man dobbelt så stor nydelse.
Det er snyd! I har brug for mig!
Kom tilbage! I må ikke lade mig hænge på den!
FJOLS
Det var sjovt. Jeg troede kun, det var mig, der syntes
din fyr er en narcissistisk nar, men det gør hele galaksen.
Du skulle nødig snakke! "Undskyld, hr. Humma."
"Vi er ikke sammen med ham. Vi kom for at tilbede dig." Hvor tappert!
Venstre om, march! Venstre, højre, venstre, højre...
Hr. Præsident, vi er kommet for at beskytte Dem.
Skyd bortføreren!
Præsidenten er bortføreren! I slår ham ihjel!
Der er låst!
Tak, skat. Jeg slår på tråden.
Kom så, Zaphod.
- Hvad er jeg gået glip af? - Hvad fanden har du lavet?
Jeg har sonderet terrænet. De fandt os. Belgien-nedtur!
Nedtur? De skyder på os! Hvad gør vi?
- Jeg har en idé. - Skub ham ud og stik af.
Det er jo ham, de vil have!
Tricia, du må ikke gå derud.
- Væk! - Hvad foregår der?
Jeg har præsidenten, og jeg slår ham ihjel!
- Kan den der slå ham ihjel? - Det tror jeg ikke.
Det er en spraydåse.
Godt. Nu er jeg bange. Jeg er bange.
- Hej, små venner. - Tag hende.
- Zaphod, væk! - Arthur!
- Tricia!
Vent!
Arthur!
Det nytter ikke at gøre modstand!
Før hende op til Vogsfæren til domstolen, kaptajn.
Hvor er cirkus?
De fik hende, og det er min skyld.
Kom så!
Computer, vi vil til Magrathea!
Nej! Vi må hente Tricia.
Trillian, din åndsforladte halvhjerne!
Du skal ud.
Computer, vi skal ikke til Magrathea. Følg efter rumskibene.
Det ville jeg gerne, men mit styringssystem er blevet slået fra.
Helt ærligt!
- Det er altså ikke min skyld. - De gnasker på rumskibet.
- Ford? - Marvin...
Jeg har talt med skibets computer.
Og?
Den hader mig.
Eddie? Computer?
Kan man følge efter skibene på en anden måde?
Aktiverer nødkapsel! Den er superfiks og sjov at flyve.
Utroligt.
Ford? Har du nogen idéer?
- Jeg trykker på den her knap. - Nej!
TRYK IKKE HER IGEN
Ingenting! Okay!
Sådan! Godt gået!
- Vi slingrer. - Artie, du har glemt dit håndklæde.
Få ham væk! Jeg slår ham ihjel!
Hjalp det?
Nej, det gjorde det værre.
Jeg har ikke brug for det.
Marvin, har du nogen idéer?
Jeg har en million idéer. De ender alle med den visse død.
Tusind tak, Marv.
- Magrathea! - Nej. Vi er på den vogonske planet.
- Det er Magrathea! - Det er Vogsfæren.
- Magrathea! - Nej.
Det er ikke Magrathea.
- Hvad laver du? - De tog mit hoved.
De har dem på de arcturanske megafragtere.
Kaptajner bruger dem, når de skal koncentrere sig.
Det er en tænkehjelm.
Sådan.
Det burde holde ham kørende i ti minutters tid.
Nu har jeg det straks meget bedre.
Jeg har set i Guiden, hvordan man redder en fange fra Vogsfæren.
Den siger: "Lad være." Du har vel en bedre plan.
Jeg havde egentlig den idé...
Så I det?
Hvad var det?
Ikke noget. Det er ikke noget. Det er bare min fantasi.
Okay, stop! Stop, alle sammen! Se på mig!
Der foregår helt klart noget.
Se nu bare.
Okay. Jeg tror, vi...
Det skete også for dig!
Ja, hvad var det?
Zaphod, hvad tror du?
Jeg tror, vi... Av for Zarquon! Hvad var det?
Jeg har et bud, men I ville ikke høre efter.
- Ingen hører efter. - Jeg har en idé.
Dræb den!
I må ikke tænke noget.
Ingen idéer eller teorier eller noget...
Det her er vanvittigt! Trillian er derinde
- og vi har hårdt brug for en idé... - Jeg har en idé...
Løb!
Du skulle stoppe!
Okay. Nu tænker jeg ikke. Jeg tænker ikke. Der kommer ingen idéer.
Den her idé duer slet ikke til noget
men, Marvin... giver du mig lige en hånd?
Okay! Hvor er hun?
Hvem? Chefen for robotarm-reparationer?
Tricia Yggarstuk McMillanus fra Blaard?
Nej. Tricia Marie McMillan fra Jorden.
Nå... ja.
Beklager. Der står intet om Jorden.
Galaktisk sektor ZZ-9 Pluralis Z Alpha.
Hun lyver.
Hun er slank og smuk, og hun lyver.
Nå ja. Her har vi den. Jorden.
Tilintetgjort.
Har du en anden hjemplanet?
- Tilintetgjort? Det er umuligt. - Det står der her.
Den blev ødelagt for at bane vej til en hyperrum-motorvej.
Hvem ved deres fulde fem giver ordre til at tilintetgøre en planet?
- Han sagde den grå bygning, ikke? - Alle bygningerne er grå.
"Giv mig en hånd." Meget morsomt.
Hvordan skal jeg styre en kapsel med én hånd? Tåbelige menneske.
Overlad det her til mig. Jeg er brite. Jeg er køekspert.
Udfyld denne formular og aflever den så hurtigt som muligt.
- Der er skriveredskaber til venstre. - Du er præsident. Gør noget.
Præsidenter har ingen magt. De skal aflede opmærksomheden fra magten.
Hallo! Hejsa.
Det er mig, jeres præsident! Hyggeligt at se jer. Tak, fordi I er kommet.
Den svamp kender jeg.
- Næste! - Gør plads for præsidenten.
Hva' så, knappenålshoved? Det er mig.
Jeg elsker Kabuki.
Gør plads. Mange tak.
Giv mig et kys, skat.
Jeg kommer for at få løsladt en fange.
Fangeløsladelsesformular?
Det tror jeg ikke på.
Sådan lyder ordrerne.
KNUS OG KYS ZAPHOD
"Knus og kys"?
Ifølge den galaktiske straffelov
er straffen for at bortføre præsidenten...
Kom her, skat!
...at blive kastet for Den Glubske Bugblatter-Grovæder fra Traal.
Hav en god dag.
Slip mig! Hvad fanden er det? Stop!
Vent! Der er sket en fejl!
- Afkryds felterne i højre side. - Jep.
Ikke der!
Hvad gør man, når man ikke har noget håb om at blive reddet?
Priser sig lykkelig for, at man har haft et godt liv indtil nu.
Hvis man ikke har haft et godt liv
hvilket den givne situation taget i betragtning virker mere sandsynligt
så pris dig lykkelig for, at dine trængsler snart er forbi.
Værsgo.
Bortførelse af præsidenten.
Hun står ikke til løsladelse på nuværende tidspunkt.
Hør her. Det er præsidenten, okay?
Kan du se?
Han siger, at det hele er en forfærdelig misforståelse.
Nå ja.
Han giver dig ordre til at løslade hende!
Jamen det er ikke en præsidentløsladelses-formular.
De er blå.
- Jeg venter her. - Ja. Hold den.
Han er sulten i dag.
De blålige.
- Jeg er ikke journalist. - Vi hygger bare.
Okay. Det er Tricia McMillan.
Tricia McMillan. Fint nok.
Chef! Det er en løsladelsesformular.
Tak.
Hun er fri. Løslad hende.
Zaphod er her. Jamen så er det fint.
Lad os hente ham.
Hvem er det nu, vi venter på?
Jeg mener det.
Tricia!
- Kom her. - Din kraftidiot!
Du skrev under på Jordens udslettelse.
Gjorde han det?
"Knus og kys, Zaphod"? Du læste den ikke engang, vel?
Skat, jeg er galaksens præsident. Jeg har ikke tid til at læse.
En hel planet er tilintetgjort, fordi du troede, nogen ville have din autograf!
- De har hængt mig ud. - Er du snotdum?
Det er rutine for præsidenter.
Hvorfor sagde du ikke noget?
- Han truede mig! - Få dog en rygrad, Arthur.
En rygrad? Vi har lige reddet dig! Tak, det var min idé!
Fjols!
- Jeg har din arm med. - Hvor betænksomt.
Alle, der er så heldige at have to arme... Hold fast.
Præsidenten sætter min tålmodighed på prøve.
Denne gang følger jeg selv efter ham. Klargør mit skib.
Fantastisk! Omsider.
En times frokostpause, alle sammen.
Jeg tror, jeg vil have suppe i dag.
Den galaktiske encyklopædis afsnit om kærlighed
hævder, at det er alt for kompliceret til at definere.
Hitchhiker's Guide to the Galaxy siger følgende om kærlighed:
"Undgå den, hvis det overhovedet er muligt."
Desværre har Arthur Dent aldrig læst Hitchhiker's Guide to the Galaxy.
- Det må du undskylde. - Nej, kom ind.
Jeg ville bare sige, at du havde ret.
Jeg skulle have sagt det. Jeg forstår godt, hvis du er vred.
Hvis det er en trøst, så ved jeg, hvordan du har det.
- Vil du række mig et håndklæde? - Ja...
Tak.
Faktisk ville jeg sige...
...at hvis jeg havde sagt ja til dig og var rejst til Madagaskar
så ville ingen af os være her nu.
Jeg mente, at det måtte betyde noget.
Bare glem det.
Vi skal ud til... Hvor er det nu, vi skal hen?
Jeg henter en citron til.
Aktiverer usandsynlighedsfremdrift.
Zaphod, nej. Knapper er ikke legetøj. Hvad har du gjort?
Magrathea-koordinater accepteret.
Gutter, jeg er helt kortsluttet over at fortælle
at vi flyver i kredsløb 500 kilometer over den legendariske planet Magrathea.
Magrathea!
Mageløst.
Utroligt.
Der er endnu værre, end jeg havde troet.
Vær hilset. Dette er en optaget besked, da vi ikke er til stede.
Handelsrådet på Magrathea siger tak for besøget
men må meddele, at planeten er lukket.
Hvis De lægger Deres navn og en planet, hvor De kan kontaktes
så gør det efter klartonen.
- Hvordan kan man lukke en planet? - Ja, for Zarkin da!
- Computer, fortsæt. Få os ned. - Med største fornøjelse.
Det er glædeligt, at De er så begejstret for vor planet.
Som tegn på vor påskønnelse
ønsker vi Dem god fornøjelse med de to atommissiler
vi har sendt ud mod Deres fartøj.
For at sikre en fortsat god service
bliver Deres død optaget og brugt til træning. Tak.
Jeg kan med glæde berette, at to atommissiler er på vej lige mod os.
Jeg foretager lige en undvigelsesmanøvre.
Noget blokerer mit styringssystem.
Anslag om 45 sekunder.
Computer, så gør dog noget!
Klart nok. Slår over på manuel styring. Pøj-pøj.
Jeg har brug for hjælp!
Jeg kan ikke uden min tredje arm!
Tag min hånd!
- Fik vi rystet dem af? - Nej, de kommer direkte imod os.
- Hvorfor trykker jeg ikke på den her? - Nej! Vi er ikke normaliseret!
- Og hvad så? - Det ved jeg ikke!
Lad være! Det er ikke til at sige, hvor vi havner! Lad være.
- For pokker da! - Nej!
Hvor er vi?
- Præcis hvor vi var. - Hvad med missilerne?
De er tilsyneladende blevet til en skål petunier...
...og en hval, der ser meget forbløffet ud.
Med en usandsynlighedsfaktor på 8.767.128 til 1...
Vi har normalitet.
Vi kan tale om normalitet, til køerne kommer hjem.
- Hvad er normalt? - Hvad er hjem?
Hvad er køer?
En kop te ville genskabe min normalitet.
Det skal bemærkes, at pludselig og stik mod al sandsynlighed
kom en kaskelothval til verden
adskillige kilometer over overfladen på en fremmed planet.
Da dette ikke er nogen holdbar position for en hval
havde det uskyldige væsen kort tid til at finde sig til rette med sig selv.
Den tænkte følgende i faldet:
Hvad foregår der? Hvem er jeg?
Hvad laver jeg her? Hvad skal jeg? Hvad mener jeg med "hvem er jeg"?
Okay. Fald ned.
Det er en interessant følelse. Det kilder ligesom i min...
Jeg må finde et navn til tingene. Lad os kalde den en hale.
Og hvad er det, der suser omkring det, jeg kalder hovedet?
Vinden. Godt navn.
Hvor er det bare spændende. Jeg er svimmel af forventning.
Eller er det vinden? Den er voldsom.
Og hvad er det, der suser imod mig så hurtigt? Det er stort, fladt og rundt.
Det skal have et stort navn. Stor... or... jord!
Sådan! Jord! Vil den mon være venner med mig? Hej, jord!
Sjovt nok tænkte petunierne kun følgende:
"Åh nej! Ikke igen!"
Mange har teorier om, at hvis vi vidste, hvorfor petunierne tænkte det
så ville vi være klogere på universet.
- Hvad er det? - Portaler til en anden dimension.
De er vel ikke forsynet med centralvarme?
Det er den her.
Det her ender med gråd. Det ved jeg bare.
Sådan!
Så er det nu!
Vi kan ikke bare... gå derind! Vi ved ikke, hvor den fører hen!
Hvis vi vælger den forkerte
prøver vi bare en anden. Det er ikke det store problem.
Det er stort! Virkelig stort!
Hvad nu, hvis den pulveriserer os til små partikeldimser?
Det er den rigtige! Det har jeg på fornemmelsen!
- Ford? - Hans fornemmelser er gode.
Lad os gøre det!
Skal vi lytte til en, hvis hjerne holdes i gang af citroner?
Det er det rene selvmord!
- Det tror jeg, jeg blev sur over. - Jeg er ligeglad!
Du er altså enormt fjendtlig, Alex.
- Arthur! - Du skulle prøve yoga.
- Trillian! - Det dér skal vist ske.
Hun er væk! Ford, hun er væk!
Arthur, bare rolig.
Vent på mig!
Kom nu!
Start så!
- Jeg sagde jo, det ville ende med gråd. - Gjorde du det?!
Hvor vildt!
Der er den! Der er den! Deep Thought, jeg kommer!
Tænk, at det skal ende sådan.
Jeg sidder alene på en død planet med en maniodepressiv robot.
Tror du, du har problemer?
Hvad, hvis man er en maniodepressiv robot?
Undskyld.
- Hvem er du? - Hvad? Mit navn er ikke vigtigt.
Du må følge med mig.
- Hold dig væk. - Frygtelige ting er under opsejling.
Du må følge med, ellers er det afgang.
- Hvad for en afgang? - Hvabehar? Nej nej.
Hvad hedder du, jordbo?
Dent. Arthur Dent.
Afgang som "DentAthurDent, afgået ved døden."
Det er en slags trussel. Kan du forstå det?
- Nej. - Dine venner er i sikkerhed.
- Stol på mig. - En mand, som ikke vil sige sit navn?
Okay. Jeg hedder...
Jeg hedder Slartibartfast.
Jeg sagde jo, det ikke var vigtigt.
- Er mine venner så i sikkerhed? - Nu skal du se.
Jeg kan beregne chancen for overlevelse, men du vil ikke bryde dig om resultatet.
HYPERRUMS-KONSTRUKTION LIGE DEN PLANET, DU VIL HAVE
Vidste du, at vi bygger planeter?
Ja. Fascinerende fag.
Jeg har altid foretrukket at lave kystlinjer.
Vi har virkelig hygget os med de små detaljer ved fjordene.
Men så brød galakseøkonomien sammen og eftersom specialbyggede planeter
er lidt af en luksusvare...
Nå, men der er sket en grufuld fejl med din planet.
De bedste planer udtænkt af mus.
- Og mænd. - Hvad?
De bedste planer udtænkt af mus og mænd.
Mænd har ikke rigtig noget med det at gøre.
Lige en lille advarsel! Vi skal gennem en slags passage!
Man kan godt blive lidt foruroliget. Jeg er hundehamrende bange for det.
Velkommen... til vores fabrikshal.
Ja... der er den.
Der er den!
O, store Deep Thought!
Vi har rejst langt...
...og fjernt.
Har du udregnet det endegyldige spørgsmål...
...til livet... universet... og det hele?
Nej.
Jeg har set fjernsyn.
Jeg har designet en anden computer til det.
Nå ja. Det glemte jeg. Er den her?
- Nej. Den er en anden verden. - Den er på en anden verden!
Den er en anden verden, dit fjols.
Eller det var den, indtil vogonerne tilintetgjorde den
og anlagde en motorvej.
Er du sikker på, du ikke har spørgsmålet
eller adgang til det?
For det var ret svært at komme helt herud.
Ti dog stille! Nu begynder serien igen.
Jeg vil ikke forstyrre, så jeg... Fedt nok.
Jeg finder noget andet, som jeg kan bruge mit liv på.
Zaphod! Husk skyderen Humma har sendt dig ud efter.
- Du gav ham dit hoved. - Hvorfor gjorde jeg det?
Det er dumt.
O, Deep Thought. Vi fik at vide, at der er en skyder.
Voila. Kan du kende den?
Så blev den altså ikke tilintetgjort?
Det gjorde den faktisk. Det er vores reserve. Jorden Model 2.
Har du lavet Jorden?
Ikke alene, men jeg har taget min tørn.
Har du hørt om et sted, der hedder Norge?
Det er et af mine værker. Jeg fik en pris for det.
Hej, Frank! Det er Frank.
De er næsten færdige med havene.
Zaphod, her.
Det var præcis, som Humma sagde.
- Nu kan du få dit hoved tilbage. - Hej, Ford.
Det var hyggeligt, din zarkinske frood.
Den her er også nedtur.
Du må virkelig være frustreret.
Du er rejst så langt,
og så bliver du ikke rig og berømt, som du har fortjent.
Synspunkt-skyderen gør præcis, hvad navnet antyder.
Fantastisk!
Hvis man peger på nogen og trykker på aftrækkeren
ser de straks alting fra ens synspunkt.
Kom med den.
Den er designet af Deep Thought men bestilt af Vrede Husmødre
som efter endeløse diskussioner med deres mænd
var lede og kede af altid at sige:
"Du kan bare ikke fatte det, vel?"
Du har ret. Jeg burde ikke være så vred.
Livet går videre. Og jeg burde bare følge med.
Skyd ham igen.
Det er fedt at blaffe. Håndklæder er også fede.
- Hvad? - Det er jo genialt.
Hvad foregår der?
Jeg forstår godt, Humma Kavula vil have en.
- Lad os komme tilbage. Arthur venter. - Betyder det noget?
Ja, for mig. Især, når vi nu er en truet art takket være dig.
Hvorfor er du så sur, skatter?
"Hvorfor er du så sur?" Vil du vide, hvorfor jeg er sur?
Selvfølgelig er du sur. Din planet er røget i luften
og du fjoller rundt med ham, som underskrev ordren.
Du ville høre spørgsmålet
fordi du håbede, der var mere i livet.
Nu er du ulykkelig, fordi du har opdaget, at det er der ikke.
Fantastisk, mand! Psykedelisk!
Du har ikke noget hjem, ingen familie, og du hænger på mig
endnu en af mange mænd, som ikke forstår dig.
Det passer ikke. Sagde jeg?
Og du er bange for, at du har forspildt chancen hos ham, der forstår dig.
Hovsa.
Skattetøs.
Kom med den.
Mig virker den ikke på. Jeg er allerede kvinde.
Bare rolig. Det er et par små mus.
Sådan! Himalaya-bjergene! Godt, ikke?
Jordbo, du må forstå, at den planet
du har boet på, blev bestilt, betalt og styret af mus.
Mener du de små behårede dyr med knurhår, ører og ost?
Ja... de er faktisk hyperintelligente, pandimensionale væsener.
Jeg kender ikke dette "ost", du nævner
men de var på Jorden som mus og foretog eksperimenter med jer.
Nu ved jeg, hvor det gik galt for dig. Vi foretog eksperimenter med dem.
Nej... Jo... Nej. Det fik de jer til at tro
men I var elementer i deres computerprogram.
Så forstår jeg det bedre.
Jeg har altid haft en underlig fornemmelse af
at der foregår noget stort og skummelt.
Nej, det er normal paranoia. Det har alle.
Måske er jeg gammel og træt, men chancerne for at finde ud af
hvad der foregår, er så små, at man kun kan sige:
"Glem det og hold dig beskæftiget."
Hellere være glad end at have ret.
- Er du så det? - Nej.
Det er der, det falder til jorden med et brag.
Så er vi her.
Er det?
Det hele er der.
Det hele fungerer. Velkommen hjem.
- Der er du jo! - Hva' siger du så?
Hvad er der sket med jer?
Er det te?
Først angreb vores værter os.
Men de gjorde skaden god igen...
...med det her fantastiske måltid.
Det hele er bare så lækkert.
- Nej, hvor er den god. - Godt, du kan lide den, jordbo.
De... tale... talende mus.
- Sid ned, jordbo. - Tak. Mange tak.
- Drik. - Undskyld.
- Var der andet? - Nej, vi er ganske tilfredse.
Godt. Jeg er udenfor, så...
Du havde ret.
Drik nu.
Han havde ret.
Lad os komme til sagen.
Til sagen!
Spis!
Undskyld.
Vi har ledt efter det endegyldige spørgsmål på jeres planet i lang tid.
Og så røg det hele med et brag... bogstavelig talt.
Derfor er du her. Vi har fået tilbudt
en lukrativ kontrakt til 5D-talkshows.
Men vi skal have produktet.
Vi skal bruge det endegyldige spørgsmål. Eller et, der lyder endegyldigt.
- Naturligvis. - Vi har genopbygget planeten.
Nu mangler vi kun den sidste brik.
Og det er din hjerne. Mere te?
Undskyld... Har I brug for min hjerne?
Ja. Til at færdiggøre programmet.
Det går ikke. Jeg bruger den.
- Næppe. - Din frække mus.
Zaphod! Trillian!
Ford!
Hvad var der i den mad?
Hvad var der i min te?
Bare rolig. Det gør ikke spor ondt.
Vent nu lidt, for pokker! Vil I have et spørgsmål, der passer til 42?
"Hvad er seks gange syv?"
Eller "hvor mange vogonere skal der til for at skifte en elpære?"
Her er et. "Hvor mange stier skal en mand betræde?"
Det var ikke dårligt.
Fint. Tag det. For mit hoved er fuldt af spørgsmål
og ingen af svarene på dem
har nogensinde givet mig ét gran lykke.
Undtagen det ene spørgsmål
jeg har villet have et svar på.
"Er hun kvinden i mit liv?"
Og svaret er sgu ikke "42". Det er "ja".
Utvivlsomt, utvetydigt, ufortrødent ja!
Og i en uge...
...i en uge i mit triste, lille glimt af en tilværelse...
...gjorde det mig glad.
Det er et godt svar.
Vi vil ikke være glade, men berømte.
- Sådan noget sentimentalt bavl! - Tag hans hjerne!
Nej, I må ikke tage hjernen! I må ikke tage hjernen!
Det var ikke mig! Jeg er berømt.
Så skyd ham dog!
For pokker altså!
Jeg skal brække mig.
Venstre, højre, venstre, højre...
Stå ret!
Tak, fordi I efterlod mig. Jeg kan nu godt forstå jer.
Hr. Præsident, vi kommer for at yde beskyttelse.
Tak skal du have, mand.
Fyr!
Tag det dog roligt.
Vogonere er galaksens dårligste skytter.
- Så stop dog, for guds skyld! - Indstil skydningen!
Nu har jeg fået hovedpine.
- Marvin! - Åh nej.
Han har et håndklæde! Flygt!
Jeg får os væk. Hvordan starter man den?
Vi skal bruge den skyder.
Få nu startet det rumskib. Start så!
Kom så! Skyd!
Han har låst fra den anden side! Vi må gå den anden vej!
Kom! Her er vi i sikkerhed.
Stop!
Lad så være med at skyde på os! Stop!
Hvor er jeg dog deprimeret.
Jeg kan ikke klare det mere.
Hvad nytter det hele?
- Er du okay? - Ja.
Undskyld, vi ødelagde dit rumskib, Arthur.
Marvin, du har reddet vores liv.
Ja. Det er fortvivlende, ikke?
Man må spørge sig selv, hvad det hele skal gøre godt for.
Ja, men det kan ikke... Jeg spørger lige.
Jeg har lige fået at vide
at eftersom vi er så tæt på at være i mål gør vi Jorden færdig.
Den kan blive, præcis som den var, da du forlod den.
Medmindre...
...der er noget, du vil have lavet om.
Noget, du mener, planeten godt kunne undvære.
Ja... Mig.
Hallo?
Nej. Som den er. Ja, bare lad den være.
- Lad os tage et sted hen. - Helt klart. Hvad har du lyst til?
Jeg kender en fantastisk restaurant ved universets ende.
Jeg er lidt brødflov.
Jeg skal ud til Humma. Han har noget, der er mit... tror jeg nok.
- Hvor er jeg dog forvirret. - Vi skal nok finde ud af det, skat.
Sådan! Lad os tage det vilde lystrip. Kun dig og mig.
Kom så.
- Har du dit håndklæde? - Ja. Får jeg da brug for det?
- Kun altid. - Ja.
Jeg ville ikke tage nogen steder hen uden mit pragtfulde håndklæde.
Hold fast.
Klar til igangsættelse af livscyklus. Tre, to, en...
Sådan!
Ikke fordi min mening betyder noget
men restauranten ligger i den anden ende af universet.
TIL DOUGLAS
Letsindig snak koster liv.
Men problemets sande omfang bliver ikke altid fuldt ud forstået.
Da Arthur Dent for eksempel sagde:
"Jeg ville ikke tage nogen steder hen uden mit pragtfulde håndklæde"
åbnede der sig et ormehul i rumtid-kontinuummet
og førte hans ord langt tilbage i tiden
over uendelige afstande i rummet til en fjern galakse
hvor mystiske, krigeriske væsener skulle til at udkæmpe
en grusom stjernekrig.
Lederne på hver side, som var iført juvelbesatte kampshorts
mødtes for sidste gang
da en frygtelig stilhed sænkede sig.
I det sekund drev ordene:
"Jeg ville ikke tage nogen steder hen uden mit pragtfulde håndklæde"
hen over konferencebordet.
Uheldigvis var dette på deres sprog
en rystende grov fornærmelse.
Så de to flåder sluttede fred med hinanden
og rettede et fælles angreb mod vor galakse
hvor de havde sporet bemærkningen til at komme fra.
I mange tusind år susede stjerneskibene
gennem det umådelige rum og styrtdykkede ned mod planeten Jorden
men grundet en frygtelig størrelsesorden-regnefejl
blev hele flåden slugt af en lille hund.
Dem, som studerer samspillet mellem årsag og virkning
i universets historie,
siger, at den slags forekommer ustandselig.
Download Movie Subtitles Searcher from www.OpenSubtitles.org