Кога започна? - Точно в 5 ч. Преди 7 минути.
Редник Милър, вие пушите образец 9 от 7 минути и 13 секунди.
Ще ви зададем няколко въпроса. Как се чувствате?
Като парче масло,
което се топи върху голям куп палачинки.
Да.
Редник Милър, какви емоции изпитвате към началниците си?
Редник Милър?
Това нормално ли е? - Редник...
Редник Милър.
Отговорете на въпроса.
Тази угасна. Ще ми запалите ли?
Ще пратим някого. - Леле, господи!
Редник Милър, отговорете. - Какъв беше въпросът?
Какви емоции чувствате към началниците си?
Знаете ли какъв проблем имам аз
с този шибан цирк, който наричате "армия"?
Ето какъв. Първо - много юнаци. Къде са циците?
Второ - защо сега сме под земята?
Защо не сме на открито? Защо не сме на някой площад?
Защо не говорим с хората, да споделим, че образец 9 го има?
Разгласете го. Викайте от покривите!
"Това е страхотно! Образец 9 е върховният връх!"
Редник, искаме да сте сериозен. - Аз съм. Вашият член, моята уста.
Това е недопустимо.
Шибай се! - Видях достатъчно. Затваряме.
Зарийте люка. Продайте земята. Разкарайте го. Това не е ставало.
Ей, какво ти е на окото? Здравей.
Разбирате ли ме?
Къде отиваме? - Това е генерал Брат.
Достигнахме финално заключение относно образец 9. Незаконно!
Аз съм Сам, добро утро. Добре дошли в нашия ефир.
Последният слушател имаше известно право.
Сега имаме някой друг на телефона - Дейл Дентън.
Хей, Сам. Голям фен съм ти. Първо обаждане. Ето моето мнение.
Ако марихуаната не стане легална до няколко години,
аз ще загубя вяра в човечеството, точка.
Всеки обича да пафка тревица.
Така е от хиляди години. И няма скоро да спре.
Така нещата стават по-добри. Храната става по-добра. Музиката - също.
И сексът става по-добър, за бога.
Дори скапаните филми се пооправят.
А Н А Н А С Е К С П Р Е С
Здравейте. Вие ли сте Сандра Денби? - Да.
Аз съм Гарт от "Световни спасители" и...
Какво е това? - Шега.
Четири пъти не се явихте в съда за делото по развода.
Призовката ви е връчена.
Супер. Много благодаря, задник. - Съжалявам.
Само казвам, че за любовта няма възраст.
Не може да отсичаш, че един мъж, само заради възрастта си,
не може да бъде с дадена жена. Моето гадже е гимназистка.
Не използваш потенциала си. Мислиш ли, че тя те приема сериозно?
Аз съм на 25, тя е 18-годишна. В обществото може да изглеждаме зле.
Стига да е по взаимно съгласие. - Мисля, че е взаимно.
Призовката ви е връчена.
Получихте си призовката.
Уолтър Уадска-трети. - Да поправите факса ли идвате?
Не, да ви кажа, че дължите 4068 долара на "Мастъркард".
Призовката е връчена от най-добрия. Дръж се естествено.
Защо не си намериш истинска работа, шибан педал?
Хей, "Електрик Авеню" - Да бе, нали?
Качи се нагоре. - Там отивам.
Доктор Едгар Терънс? - Да.
Многократно сте отказвали да обрежете дървото,
което рони листа над имота на съседа ви.
И затова призовката ви е връчена.
Кретен.
Сегашната система само дава пари в ръцете на престъпници
и кара обикновените хора като нас да контактуват с тези престъпници.
Работил ли си с дилър на дрога? Ужасно е, извратено, странно.
Те мислят, че са ти приятели, но не са.
Дейл, позицията ти е ясна. Следващият слушател.
Не мога да дойда. - Какво?
По дяволите, Дейл! Защо? - Не мога.
Имам много задачи утре. Просто лош ден.
Господи, Дейл. Кога щеше да ми кажеш?
Майка ми пазарува цял ден.
Защо? - Тя планира да готви кускус.
Казах, че може и да дойда. Защо е почнала всичко това?
Сега изглеждам като задник. - Ти си си такъв.
Стига, не говори така. Просто не мога, имам работа.
Добре. - Добре?
Не идвай. Не ми пука.
Тогава защо ме покани? Мислех, че искаш да дойда.
Ако не искаш да се срещнеш с тях, няма да те карам.
Искам. Не мога. Имам работа. Съжалявам. Какво искаш от мен?
Просто знам, че ще те харесат, това е.
Ти си страхотен, забавен си и си секси.
Искам те да видят това.
Искаш те да видят, че съм секси? - Ей, хора?
Здравейте, г-н Едуардс. - Да ви помогна ли?
Не, няма нужда. Все пак благодаря.
Нямате пропуск за посетител. Затова питам.
Аз съм с нея. - Всъщност, това е приятелят ми.
Чух това. Бих искал да не съм, но го чух.
Какво значи това?
Чудя се защо не ходиш с момче на твоята възраст.
Тя е много зряла за възрастта си. - Да.
Анджи, как си? - Здравей.
Кларк, как си, мой човек?
Добре съм, брато.
Исках да ти кажа, че беше адски смешна в часа по драма.
От пародията ти на Джеф Голдблум едва не се напиках от смях.
Де да беше така. Почти забравих.
Миналата седмица, като тренирахме, си забрави шортите в колата ми.
Ето ги. - Благодаря.
Няма за какво.
Ще подържиш ли? - Да.
Как е, Спорти Спайс? - Това е приятелят ми, Дейл.
Радвам се да се запознаем. - Аз също.
Толкова съм чувал за теб. Много си готин.
Страхотен си. - Да, супер.
Догодина - колеж. Чака ни колеж.
Ще е велико. Ще й пазя гърба за теб.
Знам, че ще има тълпи от момчета, дето ще й скачат.
Хубаво. - Защото аз ще се погрижа... Да.
Ти ще я хванеш за задника? Перфектно.
Ще пазя задника й за... - Той опитва да е любезен.
Ще се видим по икономика. - Добре.
Имате и икономика заедно. Готино.
По няколко предмета сме заедно. - Беше ми приятно.
Време е за лапане на свирката. Ще се видим после.
Супер, Кларк. - Кларк е страхотен.
Той ще се погрижи за Анджела.
Страхотен е. Чудесен партньор в лабораторните. Той ще я наглежда.
Защо не си го туриш сам, нещастник такъв?
Аз съм учител. Не можеш да ми говориш така.
Аз не съм ученик и мога да кажа каквото си искам, дребен копелдак.
Имаш 30 секунди да напуснеш училището.
Или ще викна дежурния полицай.
Тръгваме си. Съжалявам. - Средният пръст не спира часовника.
Какъв му е проблемът? Господи.
Аз не... Иначе той е... Това е странно.
Бих се радвал да вечерям с теб и родителите ти утре вечер.
Ще дойда. Определено. Ще разместя нещата.
Наистина ли? - Да, там съм, гаранция.
Искам да им покажа, че си в добри ръце. Да.
Няма от какво да се притеснявам.
Това значи толкова много, за мен и родителите ми.
Няма проблем. Ще е върховно.
Ало? - Ей, Сол. Може ли да мина?
Идвай. - Супер. Там съм.
Мислех, че сезонът на ураганите е отминал.
Съжалявам. Нещата излязоха от контрол.
Да, така беше и с първия ми мъж.
Здрасти, мой човек. - Какво, по дяволите...
Аз не ти отворих. Как, мамка му, влезе?
Някакъв тип с гребен ме пусна. Той излизаше, когато...
Шибаният Кайл. - Може да е бил Кайл.
Задник. - Съжалявам.
За какво е звънецът?
Не знам. Съжалявам за това. Още не ти знам протокола.
Тури си съжаленията в торбата. Грешката не е в теб.
Добре. - В тези кретени е. Сядай.
Добре, гот. Благодаря. Върховно.
Я скивай това.
Сателитно радио.
Два телевизора и радио. Доста яко.
Домашно забавление.
Много се забавляваш. Имаш и сладка снимка.
Да. Аз и баба. Дай да те питам нещо.
Дали можеш да дръпнеш шалтера на някого, ако се налага?
Евтаназия?
На нея ли? - Ако трябва.
Малко бързам.
Не знам дали да отваряме тази тема.
Мога да говоря цял ден за евтаназията. Да не почвам.
Може би да... - Ще го оставим.
Ще го оставим за другия път. - Става, отлагаме го.
Бизнес за бизнесмена. - Да, знаеш ме мен.
По същество. - Да.
Доставиха ми най-яката трева, която някога съм пушил.
Без конкуренция, абсолютният връх.
Не е по-добра от "Синята стрида". Не мога да го понеса.
Това е все едно "Синята стрида" е срещнала "Афганския куш"
и са направили бебе.
А през това време, онова лудото "Северно сияние"
и "Супер червената снежинка" също се срещнали и имали бебе.
И по някакво чудо, тези две бебета се изчукали
и ето какво се родило.
Да. - Значи продукт от бебешко чукане.
Помириши я. - Добре.
Мириши. Изкефи се. Това е като вагината на господ.
Искаш да се изкъпеш в нея ли?
Искам да живея вътре. - Искаш това да си ти?
Боже, искам да си я навра в носа и да усещам тази миризма цял ден.
Невероятно! - Наври си я където искаш.
Красота. Как се казва? - "Ананас експрес".
Това е като Ел Ниньо.
Въздушно течение, което идва от Хаваите и Канада.
Взема почва и я смесва с тревата по много специален начин.
Много е научно. Сега няма да ти обяснявам.
Но само аз в целия град имам от тази стока.
Само десет кинта повече. - Добре, дай четвъртинка.
Уреден си. - Много благодаря.
Да си взема везните.
Давай, вземи ги. И да се махам.
Мислех, че сезонът на ураганите е отминал.
Жестоко.
Къде си, малко педалче?
Какво пък е това?
Джойнт-кръст. - Аха.
Пушил ли си такъв? - Това може да се пуши?
Да, човече. - Не.
Това е бъдещето.
Нещо като връх в урагана на джойнт инженерството.
Според слуха, концепцията е на Майкъл О'Шонеси.
Човекът, направил дизайна на моста Голдън Гейт.
Вторият ми най-любим строителен инженер,
след Ханскарл Бандел, "Медисън Скуеър Гардън".
Палят се трите края едновременно.
Наистина ли?
Димът се събира и създава тройна пушеща мощност.
Това ще пушат внуците ти.
Бъдещето. - Изумително е. Взе ли тревата?
Да. - В торбата. Красота.
Внимавай с това. Ето кинтите, грабвам пликчето.
Супер, благодаря ти. Пази се. Чао.
Чакай малко, мой човек. Дай да изпушим проклетника.
Аз... не мога. Трябва...
Сам дори не мога да го запаля.
Трябва ми помощта ти.
Вътре съм. - Хайде!
Защо не? Да го направим. - Сядай!
Защо не? Какво да правя? - Ето какво.
Оборудвай се. - Оборудвам се.
Готов. - Добре.
Ти палиш тези два края, докато аз паля този.
Ясно. - Готов ли си?
Готов. - Огън.
Ще го направя. - Добре, дай газ.
По-добре кашляй. Като...
Качва те 10 пъти по-високо от "Ананас експрес".
Направо откачаш, човече.
Мамка му. Чакай една секунда. - О, шибаняк.
Кой е? - Крис Джибърт, пусни ме горе.
Егати. - Какво е Джибърт?
Качвай се.
Няма да му дам от този "Ананас експрес".
Крис ще получи обикновеното.
Слушай, искам да те питам...
Ти вече купуваш от мен откога, от два месеца?
Два месеца. - Да те питам.
Защо с костюм?
Разнасям призовки. Трябва да съм с костюм.
Сервираш? Като иконом?
Шофьор? - Не, не. Какво? Не съм...
Лъскаш обувки? - Призовки за съда.
Като... - Съдбовен.
Аз съм в компания, която е наета от адвокати, за да връчва документи.
Като призовки за хора, които не ги искат.
Понякога се дегизирам, докато признаят самоличността си.
Тогава връчвам документите.
Дегизиран. - Донякъде.
Страхотна работа. - Много готино.
Става, като за всеки ден. Днес седях в колата, изпафках десетина
и после отидох да видя приятелката си на обед.
Готско. Посмука ли й гърдите?
Не, само я целунах. Направих го, за да изглежда гот.
Супер. Тя обича ли да пафка билките?
По малко, понякога. Тя има...
Тя е в гимназията, обича ги колкото всяко дете.
Много е готина, всъщност.
Би ти допаднала. - Наистина ли?
Кофти е само като я посещавам в гимназията.
Съучениците й са яки, красиви и забавни.
Имитират Джеф Голдблум и разни такива номера.
Там се чувствам като дебел, тъп, шибан миризливец.
Какво? - Егото ми страда.
Да го духа Джеф Голдблум. - И аз така викам.
Не се подценявай. Имаш супер момиче.
Имаш страхотна работа, където не правиш нищо.
И си пушиш трева по цял ден. И аз бих искал така.
Шегуваш ли се? Ти имаш най-лесната работа в света.
Пушиш трева по цял ден. - Верно е.
Не си се замислял.
Хубава работа имам. - Да, нищо не правиш.
Благодаря ти. - Няма защо.
Благодаря ти.
Добре. Бизнес.
Сериозното лице. - Да, да.
Махни този джойнт-кръст.
Ако го види, той няма да мръдне от тук.
Как е, Крис? - Ей, Сол.
Как си, приятел? - Наред съм.
Кой е този? - Приятелят ми Марк.
Зеленото? Ето, готов си.
Благодарен съм ти. - Хубаво. Приятно ми беше, Марк.
Имаш ли "Перкосет"? - "Перкосет"?
Какво говориш? Не продавам болкоуспокояващи.
Ти ли му каза, че ще му продам "Перкосет"?
Не съм казал нищо. - Стига глупости.
Исках само няколко хапчета. - На погрешното място си.
Съжалявам. - Добре, градски.
Боже, какво е това? - Да бе.
Шибан навлек. - Абсолютно.
На-влек. - Тотален.
Изумява ме. - И мен.
Ако има качество, което да мразя в хората, то е да си навлек.
И аз съм така. - Да, да.
Любопитен съм. Какво са направили тези хора, при които ходиш
и им връчваш разни хартии?
Не знам. Винаги е различно. Този тип например...
Тед Джоунс, кой знае.
Тед Джоунс? - Да, защо?
Моят човек Ред, от когото купувам, се снабдява от Тед Джоунс.
Вярно ли? - Може да е същият.
Би било странно. Доста нормално име е, но...
Трябва наистина да тръгвам.
Дългът зове, но беше приятно да се видим. Благодаря.
Пушиш и бягаш? Стига, де.
Можем заедно да погледаме щуротии по интернет.
Много е примамливо, но знаеш ли какво? Ще кажа...
До няколко дни ще свърша тревата. Ще мина пак, ще полафим.
Ще гледаме някой сериал. - Абсолютно.
Супер. Благодаря. Приятно ми беше да те видя.
Мир, братко. Единна любов.
Ало? - Ало.
Анджи, какво става?
Говорих с мама и те са много развълнувани, че идваш за вечеря.
Ама много. Аз - също. Всички сме развълнувани.
Много ти благодаря.
Няма проблем. И аз се вълнувам. Ще бъде страхотно.
Кускус. Толкова е вкусно, че са го кръстили два пъти.
Дейл, така чакам догодина, когато тези глупости ще...
Видях човека, когото търся. Ще ти звънна.
Шибани ченгета. Мамка му.
Иисусе.
Какво готино малко ченге. Странно.
Иисусе. Какво е това, по дяволите?
Пич, не!
Карай, карай. - Кой пък е тоя?
Не знам, но няма да чакам, за да видя.
"Ананас експрес".
О, боже! Видях мозък и кръв!
Къде да отида?
Ало? - Сол, аз съм, Дейл. Пусни ме.
Видях луди неща. Моля те. Пусни ме.
Дейл Дентън е. Пусни ме. - Дейл?
Да, Дейл. Това казвам. Дейл е. Пусни ме.
Добре, качвай се.
Пуснах те. Отваряй веднага.
Натисни след три секунди. Едно, две...
Стана ли? - На "три"!
Натиснах на "три". Искаш ли "едно, две, три, старт"?
Само на "три".
Той го уби! - Ей, имам съседи.
Той направо го уби.
Кой кого уби? - Ченге. Жена и мъж.
Ченге, жена и мъж? Това си е клане. Видя ли го?
Не, беше само мъж.
А жената? - Не. Не.
Една жена полицайка и един друг мъж
застреляха един азиатец на прозореца на къщата на Тед.
Другият мъж Тед ли беше?
Не знам. Висок, със сива коса, носеше халат. Той го застреля.
И мозъкът се разхвърча на... Ще повърна.
Какво?
Пилешки хапки. - Гнус.
Издрайфа се на принтера ми.
Така е. - Развали ли го?
Надявам се, че не. - Слушай.
Мисля, че мъжът е бил Тед.
Азиатците са номер две в града, значи Тед е гътнал конкуренцията.
Те видяха, че аз ги видях как застрелват човека.
Какво?! Видяха те? И ти, мамка му, идваш тук?
Проследиха ли те? - Не знам.
Проследиха ли те до тук? - Не знам. Виж. Виж.
Видях как го убиват. Откачих. Панирах се.
И хвърлих фаса.
Блъснах две коли. - Да.
Сигурно са чули... Знаят, че е имало някой отвън.
Знаят, че някой е видял. - Знаят за "някой".
Не знаят, че си ти, нали? - Да. Не знам.
Да. - Надявам се, че не.
Успокой се.
Бъди готов да се насладиш на една от най-редките треви в света.
Толкова ли е рядка? - Най-рядката.
Почти е грехота да я пушиш.
Все едно да убиеш еднорог с бомба.
Само ти ли я имаш в града?
Ти си единственият? - Да.
Моят човек Ред каза, че ми я дава предпремиерно.
И само на мен си продал от нея? На другите даваш от шибаната?
Да. Ние с теб сме единствените. - И Ред я е взел от Тед?
Тед е човекът.
Да се махаме от тук! Да вървим!
Хвърлих фас от нея пред къщата на Тед.
Е, и какво? Аз хвърлям фасове из целия град.
Той може да намери фаса и да види, че това е "Ананас експрес".
Само Сол има "Ананас експрес".
Значи той е видял убийството! Да го очистим!
Да се махаме! - Мамка му!
Чакай! Спри! Вземи трева! Вземи тревата!
Всичко, от което се нуждаем. Чипс, храна, бонбонки.
Да се махаме от тук! - Добре, де.
Ред каза, че той ще е тук.
Ето малко дрога.
Тук мирише на повръщано. - Искаш ли да дръпнеш? Още гори.
Ще вечерям с жена ми. Тя познава. Ще го подуши на пуловера.
Верно? - Да, верно.
Ако искаш моето елече? Мирише хубаво.
Не е моят стил. - Ти нямаш стил, педал.
Това е гласовата поща на...
Тед. - Тед, Бъдловски е.
Тук сме. Сол го няма. - И Мати...
И Матисън. - Май е знаел, че идваме.
Няма ги, Тед. Здравей, Тед.
Какво знаеш за Тед? - Много си пада по убийствата.
Това не е добре. Къде ще отидем?
Да идем в мотел или хотел и просто да се скрием.
И полицията е вътре. Може да следят кредитните карти. Ще ни намерят.
Иска ми се да не ходим никъде.
Дори да е намерил този фас, как ще знае къде си?
Ракети с топлинно насочване. Кучета следотърсачи.
Лисици. Баракуди.
Удивяваш ме, като казваш такива неща. Странно е.
Благодаря. - Не е комплимент. Ето го въпроса.
Да каже, че той е намерил фаса.
Как може да свърже тревата "Ананас експрес" с теб?
Не може. Само шибаният Ред знае. Само Ред знае, човече.
Кой е Ред?
Ред е като посредник между Тед и мен.
И с него сме супер гъсти.
Веднъж той накара едно момиче да ми направи чекия,
само пет минути след като я срещнах.
Беше все едно: "Дори не ти знам името."
Много яко. Но да речем, че Тед му се обади и пита:
"Продаде ли "Ананас експрес" на някого?"
И той ще каже: "Да, на Сол." Защо да премълчи?
Не. Не. Зарежи това.
Шибана чекия, Дейл, Представи си аз да тe уредя с една.
Защо пък да искам това от теб? - Не, някой друг да ти я направи.
Тези правила не важат за Ред. Той накропласьор.
Като мен. Не ми ли се доверяваш?
Не, това въобще не е... Знаеш ли какво?
Забрави какво казах. Обади му се. Звънни му.
Виж каква е далаверата.
Ало. - Ред, как си?
Сол, добре съм. Ударих си леко крака.
Внимавай. Ходи с обувки вкъщи.
Безопасност - първо. После - отборна игра. Слушай сега.
Знаеш ли тоя "Ананас експрес", дето ми даде?
Не казвай на никого, че си ми го продал.
Не бих говорил с когото и да е
за свързаните с наркотици неща, които правим с теб.
Добре, супер. Чуй, ще мина за малко.
Да ти снеса малко информация. Има катран в меда.
Лайната удариха вентилатора. Лъвът ще проговори.
Сега говоря. - Не, сериозно.
Там сме до половин час. - Идеално.
Не, моля те. Не, не. - Да идем там и да разпуснем.
Не може ли утре? Ние сме вече тук...
Има още някой на телефона.
Кой? - Не знам.
Шепне на някой друг.
Ще идем на сутринта. По-добре е така.
Добре. - Да. Благодаря ти. Да.
Хей. - Значи ще дойдете утре?
Как разбра?
Чух, че шепнеш на друг човек. Кой е той?
Да, Дейл. Добра работа. Не мога сутринта,
защото баба ми... Трябва да й сменя часовника. Лятно време.
Това бабата, дето е на 41-ва и улица "Ривър" ли е?
Където веднъж играхме играта с дисковете?
Да, точно. Слушай, ще разпуснем по обед.
По обед да е, брат ми. - Гот.
Трябва да скочим пак до казиното. Доста време мина.
Да. Ще го направим.
Става. Мир, братко.
Трябва да се обадя на Анджи. Да измисля нещо.
Студено ми е.
Студено ли ти е? Не мен - не. Вземи, на мен ми е топло.
Верно? - Да.
Имаш повече телесна маса. - Плътна кръв. Да, вземи го.
Благодаря. - Нямаш грижа.
Ще се обадя на Анджи.
Космосът...
Дейл, чакай. Телефоните.
Казваш, че били ченгета, нали? - Да.
Може би могат да засичат и локализират обажданията.
Верно? - Така хванаха Саддам.
Точно. - Прав си.
Може би могат да ги проследят дори когато не говорим.
Ако ги заровим, сигналът ще прекъсне и те няма да могат.
Може да ги завържем за животно, това ще е заблуда.
Никога няма да хванем животно.
Ако катерицата е горе в дървото, те ще мислят, че ние сме там.
Не, не.
Ще построим въздушен балон и... - Не.
Ще ги счупим! Аз ще го счупя. С камък.
Ето. Добро мислене. - Добра идея. Да, унищожи го.
Ето ти! - Умри. Да.
Това пък какво беше? - Опитах да уцеля дървото.
Кое дърво? - Това.
Защо не го счупи в камък, като нормален човек?
Не знам. Колко често чупиш неща? Не съм във форма.
Поне видя ли къде падна?
Не знам. Звънни ми.
С какво? Телефонът ми е счупен.
Сигурно дори не могат да ги проследяват.
Ти ме убеди, че могат. Беше много убедителен.
Добре. Ще го намеря.
Виждаш ли го? - Кое?
Телефонът, идиот.
Защо сме тук? Това място е страшно.
Аз поне имах идея, а ти - не. Затова млъкни.
Не е истина. Имах две идеи. Никъде и закусвалнята "Куизнос".
Какво? - Какво беше това?
Какво? - Какво е това?
Чувам нещо. - Какво?
Не знам. Чуваш ли го? - Пич, нищичко не чувам.
Мамка му!
Къде отиваш? От какво бягаш? Върни се при мен сега!
Помощ! - Кажи му да ме остави!
Страх ме е от тази тъмнина! Предавам се!
Махни се! - Не съм въоръжен!
Това не е смешно! - Дейл!
Отстъпление! - Спаси ме!
Олеле.
Кола.
Отвори! Отвори вратата!
Отключи я. - Не мога.
Какво правиш? Пази тапицерията.
Карай! Видях нещо! - Не! Какво видя? Млъкни!
Млък... Млъквай!
Чух нещо, после видях нещо.
Нищо не си чул. - Видях нещо.
И казваш, че този с късите шорти ти е счупил носа?
Този тип ти е счупил носа, майсторе?
Събуди се. Ставай. - Защо съм върху теб?
Чудя се.
Часовникът накрая отиде. Щуротия. Колко е часът?
Не може да е верно. Не може да е 3 ч., нали?
15 ч. ли е точно? По дяволите!
Трябваше да сме при Ред на обед. Ами ако е излязъл?
Не, сега е лятно часово време...
Значи е само 14 ч. - Не, то отиде един час напред.
Значи е 16ч.? Прецакан съм. О, не. Лошо.
Спали сме 18 часа.
Баба ми... Ще бъде толкова ядосана.
Мамка му. - Трябва да се обадим на Ред.
Добре. Как? - От платен телефон.
Не мога. Номерът му е в мобилния ми.
Супер. Помниш ли къде живее?
Да, знам къде живее.
Какво намекваш? Че забравям ли?
"Намекваш". Добра дума. - Знаеш ли какво значи?
Знам. ако щеш вярвай. - Значи "подсказваш друго".
Да вървим. Стига ми тая гора.
Хайде, да се махаме от тук.
Добре, тръгваме. Не. Акумулаторът е паднал.
Чакай. Какво значи това?
Какво значи ли? Значи, че е паднал. Няма ток.
Как така акумулаторът пада?
Как да ти го обясня по друг начин?
Акумулаторът умря. Спря да живее.
Вече е мъртъв. Трябва ти акумулатор, за да запалиш, Сол.
Как стана това?
Явно сме заспали с нещо включено и...
Радиото?
Да, радиошоуто. - Толкова е отегчително.
Добре. - Колата се самоуби.
Млъкни. Имам идея. Ще тръгнем.
Ще се върнем до шосето. Като стопаджии.
Някой ще ни качи и ще ни закара до Ред.
Ред ще ни каже, че всичко е наред и нещата ще станат пак нормални.
Как ти звучи? Добре?
Добра идея. - Да мислим трезво.
Ако мислим все така, ще сме много яки.
Добре, с теб съм. - Да го направим.
Може ли сакото? - Да.
Благодаря, че се погрижи за него.
Виж, палецът е все едно члена ми.
Така никой няма да ни качи.
Тук е добре.
Благодаря за лекото плаване, Шарид.
Можем ли да му се доверим? - Хей, Ред.
Кой е?
Брус. - Брус? Кой пък е този?
Сол. Какво става? - Кой мислиш, че е?
Кой е този? - Дейл, г-н Ред. Приятно ми е.
Дейл кой?
По-добре да не знаете цялото ми име.
Дейл Дентън. Той е с мен. - Дейл Дентън. Приятно ми е, брато.
Чакай да отключа. - По-добре.
Влизайте. - Идваме.
Искате да купите наркотици? - Обискирай ме.
Какво става? - Вземи.
Виж това, а?
Как е, тарикати? - Какво става?
Опитвам се да взема стипендия. Разпускам.
Какви са тези дрехи? - Бяхме сред природата.
Природата? - Да.
Устната ти добре ли е?
Да не си плакал? - Устната ми.
Възпаление. Не съм имал такова преди, затова почнах да плача.
Май е много по-зле, отколкото изглежда.
Възпаление? Да не е шибан херпес?
Да. Такъв е.
Гадно. Знаеш ли колко джойнта сме споделяли?
Знам. Отвратителен съм. - Херпесът е доживотен, брато.
Ще опитам да му сложа някакъв медицински мехлем.
Вземах викодин. Но подуването не спада.
От оня път е, аз ти казах.
Ти изяде близалката, дето беше в сливата на оная стриптизьорка.
От катеричката й. Помниш ли? А какво направи ти?
Изяде цяла шепа бонбони от задника й.
Нали каза, че ще си траеш. Ти сам си пое отровата.
Пичове, сериозно, тук сме по работа. Питай го.
Спокойно. Сега варя яйца. Имаме време да пораздуем.
Правя шибана торта. - Стига бе.
Може ли едно парче?
Не искай парче. - Не може ли?
Не може, тя е за частно парти. Знаеш ли какво е днес?
Вторник. - Днес котката ми има рожден ден.
Не виждам котка тук. Съжалявам. Да не си я пуснал навън?
Не, защото тя умря преди три месеца.
Кой е сега шегаджията? - Съжалявам.
Днес е рождения му ден и по традиция в този ден
аз ставам много рано и му правя любимия му десерт.
Не се безпокой. Котката ти е в рая.
Може би. Може би е в рая.
Беше малка гадина. Може и в ада да е.
Какви ги дрънк... Питай го. Просто питай.
Да пита какво? Казвай направо. Какво има?
Да. - Изплюй го.
Искаме да знаем за твоя източник.
Тед. - Тед Джоунс.
Дейл връчва протестни ноти.
Не. Не правя това.
Не е такъв, но е бил пред къщата на Тед...
Недей... Не искаме да те въвличаме в това, в което сме ние.
Ти не искаш проблеми. Ние не искаме да ти ги създаваме.
Може би е по-добре да не знаеш всичко.
Няма да се справя с опасността ли? - Какви ги говориш?
Можеш. - Абсолютно мога.
А вие идвате в къщата ми и не ми казвате тайната,
за да ме предпазите? Изглеждате като пълни тъпаци.
Виж това. Виждаш ли?
Видя ли? Няма косми отдолу, нали?
Какво значение има това?
Ставам аеродинамичен в боя. Мога да поемам опасности.
Някой обаждал ли се е да пита за Сол или за "Ананас експрес"?
Само това искаме да знаем.
Това "аха" ли е, или "ъ-ъ"?
"Ъ-ъ" е. - Ето, ясно. Край.
Всичко е наред. Казах ти.
Имахме кофти нощ в гората,
но можем да я забравим, като възрастни хора.
Сега е време да се качим високо на черешата.
Пазиш ли бонга от Тел Авив? - "Бонг Мицва". Запали го.
Ето. Защо не го последваш и не се поотпуснеш?
Отпуснат съм. Спокоен съм като краставица.
Не ми изглеждаш така. - По-спокоен съм от теб.
Повече от мен?
Виж какво нося аз. Кимоно. А ти?
Костюм. - Именно.
Не знам какво има в теб, но не знам дали те харесвам.
И аз не те харесвам.
Ти губиш, защото аз съм страхотен приятел.
Ще звънна на жена ми, става ли?
Обади й се. - Ще го направя.
Давай. - Не ме слушай какво говоря.
Няма.
Глупости! Не.
Лъжец. - Какво правиш?
Той е лъжец. Лъже ни.
Не е. - Знае името ми. Държи се особено.
Не можем да му позволим да се обажда.
Изкукал си. Параноик. Дай му телефона.
Не ви вярвам.
Ти си параноик. - Той се държи странно.
Ред, съжалявам.
Иисусе! - Мамка му.
Да го духаш!
Какво правиш? Той се извини.
Господи.
Херпес! - Не искам да го правя.
Ред, ти си луд.
Ти доведе дявола в къщата ми.
Ние сме приятели. - Знам.
Затова е гадно. - Пак ли си на екстази?
Дейл, боли ме! - Клозет. Вода.
Делата ни в този живот отзвучават във вечността.
Верно е!
Той отива да се обади на Тед!
Не влизайте тук!
Ред, не го прави!
Задници. Скапахте ми портативния телефон.
Отборна работа. - Да!
Ще счупите вратата. Ще я платите ли?
Мамка му. - Телефон.
Пусни! - Какво, по дяволите...
Пуснах, сега махнете гадната врата от мен!
Кажи ни всичко! - Казаха, че ще ме убият.
Какво каза на Тед?
Мачка ми топките. - Размажи ги.
Почивка. Почивка.
Примирие. - Почваме отново!
Спри! - Измамник!
Съжалявам.
Мамка му.
Боже... Олеле!
Ето ти, педал! - Почивка!
Не! - Къде отиваш?
Къде си мислиш, че отиваш?
Хайде, ела тук. - Сол, помощ!
Налага ме по дупето!
Стига така. Да опитаме с думи.
Думи! Не!
Добре ли си?
Ще ти взема друг бонг. - Котката ми има рожден ден.
Честито.
Добре? - Благодаря ти.
Мисля, че има пакет в пощата.
Това свършва сега!
Леле. - Прекалих ли?
Не мога да хвана ръба. Ето го.
Ще трябва ли да го убием? Май не съм способен на убийство.
Нито пък аз.
Може би да го убедим да се самоубие.
Или, да не казва нищо.
Трябва да разберем какво знае.
Събуди се. - Какво става, пичове?
Кажи ни всичко, сега. - Говори, Ред.
Ще се разгъна и ще избягам.
В капан си. - Няма да стане, Ред.
Добре. Ще говоря.
Тед Джоунс знае,че си видял убийството. Намерил е фаса ти.
Прати двама типа тук, Бъдловски и Матисън.
Много едри кучи синове. Та те са тръгнали да ви убиват.
Ще ме убият и мен, ако не ви издам.
Така че вие сте прецакани.
Той на колко ченгета плаща? Кажи ни.
Има една жена - Керъл. - Това е полицайката.
Не знам. Може да има много. Тоя пич е голям връзкар.
И има страхотно леговище. Направо жестоко.
Мамка му. - Друго?
Той воюва с азиатците точно сега. В нарковойна са.
Какви азиатци? Индийците технически са азиатци.
Верно е. - Кои азиатци?
Не знам. Китайци? Или корейци...
Виетнам? - Да, малки хора от Азия.
Азиатците с дрогата и патлаците не са негови приятели.
Мамка му. - Идват да ме убият.
Знам, че ви предадох. Аз съм кучи син и кофти приятел.
Сол, говоря на теб. Дейл, ти си нов приятел.
Ще се реванширам. Забравих, че приятелите са на първо място.
Излезте отзад. Аз няма да кажа нищо.
Ще ви прикрия. - Благодаря.
Няма нищо.
Бяха Дейл Дентън и Сол.
Излязоха отзад. Ще ги хванете, ако побързате.
Тук. - Трябва ми телефон. Хайде.
Да се скрием. - Защо?
Ако Ред каже името ми на момчетата на Тед, те ще идат в апартамента ми.
Там ще видят името на Анджи, ще я открият. Да вървим.
Не, мисля да останем тук.
Защо? - Вече съм в контейнера.
Ами излез. Хайде, вече си мръсен.
Избягаха. - Добре, разбери какво знае той.
Ред, последен шанс. Ще ни дадеш ли нещо полезно?
Шегуваш ли се? Какво повече искаш?
Казах ти, че името му е Дейл Дентън.
Явно работи със Сол.
Дойдоха тук, разгембиха ми къщата.
Пребиха ме, вързаха ме с лепенка за инвалидния стол на дядо.
Какво още искаш? Да ти прочета хороскопа?
Чу ли това, Тед? - Питай дали е имало азиатец.
Какъв цвят бяха? - Бели хора.
Дентън може да е евреин. Не знам.
Не съдя хората по това.
Очевидно. Нали сме приятели.
Тед, чу ли го?
Дейл Дентън не е азиатец. Добре. Убий Ред.
Ще го оценя, ако и двамата си махнете обувките.
Килимът е чисто нов, а вие внасяте кал.
Матисън, ти носиш "Бритиш найтс".
Не съм виждал някой да ги носи от 1987 г.
Какво правиш? - Тед каза да го убием.
А малко дискретност?
Виж там. Виждаш ли?
Чат ли си? - За кое?
Преди не ти пукаше за дискретността.
Виждал съм как вадиш челюстта на човек.
Беше безмилостен.
Мамка му. Гръмна ме в корема!
Сигурно ще умра.
А съм ви канил тук на вечеря. Така ли се отнасяте?
Какво казаха Бъдловски и Матисън?
Не знам.
Има някакъв тип - Сол,
който продава трева и работи с друг тип - Дейл Дентън.
Това е всичко, което измъкнахме.
Мислиш ли, че е свързан с тоя, дето го гръмнахме?
Каза ли нещо друго?
Сол спомена нещо за ходене до казиното.
Странно. - "Ходене до казиното"?
Азиатците държат казино, Тед!
Искам още една бира. - Сигурно работи за тях.
След като сме очистили този, те са наели външен човек - Дейл...
Как беше? Дентън? Да довърши работата.
Може би. - Може би. Ще се върна след час.
Ще науча всичко за този Дейл Дентън.
Кого чука, коя е майка му - всичко.
Трябва да се изсера.
Чакай. Къде отиваме?
Трябва да ида до Анджи, да се уверя, че е добре.
А баба ми? Едва ли ще я търсят.
Има различна фамилия. Белугас.
Не знам. Но да не стоим насред пътя.
Вие можете да чакате, колкото си искате,
но след една минута аз ще ям.
И може да го наречете нелюбезно. Наречете го както щете.
Вие бъдете любезни с чистите си чинии, но аз ще ям.
Татко, той ще дойде.
Отивам в другата стая, ще ям и ще си проверя имейла.
Скъпи, на масата сме. Никой няма да става от масата.
Тук е. - Добре. Да го направим.
Не, не, аз влизам сам.
Не. - Да.
Искам да видя Анджи. - Друг път. Гледай сега.
Трябваш ми тук, като постови.
Важно е. Да ми пазиш гърба. - Добре.
Благодаря. - Бъди какъвто си.
Аз ще пазя.
Мамка му, не. - Здравей, Дейл.
Здравей, Дейл. - Здравейте.
Вечеря.
Бях поканен на вечеря. Тази вечер. Затова съм тук.
Седни. Моля. - Разбира се.
Здравейте. - Шенън.
Представяне. - Радвам се да се видим.
Робърт, ако не греша. - Сядай, за да ядем.
Здравей, Дейл. - Хей. Добре.
Какво ти се е случило? - Нищо.
Трябваше да съм тук. И ето ме.
Мръсен си и кървиш. - Не, тук съм за вечеря.
Имаш драскотини на челото. - Миришеш адски гадно.
Какво е станало? - Бях в гората.
Гората? - Да. Не е ли странно? Бях...
В гората. - Какво правеше?
Гледам птиците. Не.
Не е това. Вижте, ще си призная.
Станах свидетел на убийство.
Видях как някой убива друг човек и сега може да ме следят.
Може да са отишли до апартамента ми,
където има много неща на Анджи.
Годишният й албум е там. Номерът й е написан на хладилника.
И могат да намерят тази къща. Могат да дойдат тук.
Трябва да се обадим веднага в полицията.
Не можем. Убийците бяха полицаи.
Не можем да им се обадим. Те бяха убийците.
Анджи, кълна се, направи нещо, или аз ще...
Страшна каша. - Не му давайте да...
Вижте, да се махаме от тук!
Трябва да започнем ранната евакуация.
Друсан ли си? - Какво? Не съм друсан. Защо?
"Горе" си като шибано хвърчило. - Не съм "горе". Да вървим.
Никъде не отиваме. Връщам се след минута.
И знаеш ли с какво? С пушка.
По-добре да те няма. Не се майтапя.
Твоя пушка? Негова?
Не вземай пушка. Защо е въоръжен?
Трябва да вървим. Аз водя парада.
Толкова е вълнуващо. - Добре.
Тук ли сте паркирали? Хайде, напред.
Кой те гони, кой гони Анджи?
Наркопласьори. Вярвам, че са такива.
Какви ги дрънкаш? Полудял си.
Знам, че звучи шантаво. - Крийте се.
Дейл! Идват. Ядях си един бонбон...
Защо го направи? - Боже!
Извади я! - Добре! Само спри!
Анджи, защо го направи? - Той е един от дилърите!
Той ме снабдява с трева. - Снабдява те с трева?
Хванах я. - Извади я.
Гнус. Добре ли си? - Дейл, кой е този?
Моят... Залегни. - Татко!
Какво беше това? - Изстрел.
Спри! Той е с мен. - Аз съм добрият дилър на дрога.
Свали пушката! - Свали я.
Изпълнявайте, или ще ви изкарам и ще ви изчукам отвън.
Недей. - Не ни чукай никъде.
Има ли някой отвън?
Шибана криеница. Я да видим.
Храната е още топла.
Харесва ми. - Хайде, Сол.
Успяхме. В безопасност сме.
Какво правите? - Вън.
Излизайте от колата ми. Как изобщо ви хрумна?
Добре. Има логика.
Хайде, да вървим. Той е прав.
Стой далеч от семейството ми, точка. - И къде да ходим? Какво да правим?
Идете на хотел в града, под фалшиво име. Гаражли.
Аз ще се свържа с теб.
Не знам кои са тези хора, нито на какво са способни,
но ти обещавам, че ще ви пазя.
Чупката, нещастник.
Анджи, ти си идиотка. Казвам го с любов.
Гледай сега, засякохме мобилните телефони.
Счупили са един, а другият е хвърлен в гората, за да ни заблудят.
Отне на Джаред един час да го намери.
И после е намерил колата на Дентън,
пълна с тези странни маскировки.
Напудрена перука, сомбреро, трика.
Какво значи това?
Защо не се обадя на азиатците и да говоря с Чанг?
За какво да увъртаме?
Ало? - Чанг, Тед е.
Запишете разговора.
Тед, каква изненада. Какво мога да направя за теб?
Чанг, приятелю, нека да ти кажа.
И двамата знаем, че ти снощи прати един от убийците си тук
и ние направихме малка декорация на прозореца. Трябваше да я видиш.
Боядисахме стената с мозъка му.
И сега този Дейл Дентън? Ти сериозно ли?
Престани вече или плачеш за война. Война ли искаш?
Да те видим. - Слушай ме, скапаняк!
Обявена е! Ще те ударим с пълната си мощ!
Извади си главата от гъза и се приготви за всичко.
Ти си мъртъв!
Много си тъп. Имаш ли идея колко слаби изглеждаме сега?
По дяволите! - Супер.
Тед Джоунс е нестабилен. Сега ще го ударим с пълна сила.
Смъртта на брат ти няма да е на вятъра.
Виждал съм много дилъри.
Ти си най-готиният. Всички други бяха лайнари.
Наистина ли? Благодаря ти. - За нищо.
Оценявам го. Това значи много за мен.
Ти си първият клиент, с когото ставам приятел.
Както казват: "Не си топи писалката в служебното мастило."
Много съм доволен, че я потопих в теб, брат ми.
Да.
Трябва да напуснем града. Следващият ни ход.
Вземаме автобуса и изчезваме. Да си купим билети.
Ще идем до следващия град. Ще се свържем с полицията.
Знаеш ли какво исках да кажа? Че съм...
Че си доволен, щото си потопил писалката си в моето мастило.
Но трябва да си вземем автобусни билети и да заминем, нали?
Какво?
На автобуса? Да напуснем? Да купим билети?
Аз имам само 50 кинта. Не стига и за един билет.
А мешката?
Разбива ме. Май пуснах една миризлива.
Това е лошо, но имах друго предвид.
Торбата с трева.
Не може ли да продадем малко и с парите да купим билети?
Разбира се. Това правя аз. - Това правиш. Шест плюс.
И ще купиш билети за мача в събота, нали?
Тези момчета са страшни. - Вие какво искате, мамка му?
Искате ли да си купите малко добра трева?
Как се казва това пак?
"Ананас експрес". Казаха ти осем пъти.
Но не го наричай така. - Да, не се казва така.
Наричай го "Бананова лодка". - И да си останете на трева.
Тя е като наркопортал. Не ви трябва да преминавате към други неща.
Кокаин. Не го пипайте. - Не се майтапим.
Няма страшно. Не ни учете. - Вдишай, Чачи. Вдишай.
Кой е Чачи?
Колко пари имате, юнаци? - Хайде.
Всеки взема, колкото може да сграбчи с една ръка.
Леко. Това е голяма ръка.
И си трайте. - На никого не казвайте откъде е.
От Сол е... тоест взели сте я от Сантяго и Дънбар.
Вървете. - Хайде, чупарата!
Направи го.
Добър продавач си. Вродено ти е.
Ще взема по един шейк, за да отпразнуваме.
И нещо за хапване. И за пиене. Нещо хубаво.
До скоро.
Не мърдай. Това боли.
Не мърдай. Какво държиш? - Трева. Джойнт. Фас.
Ето така. - Аз само си пушех...
Мислех, че вече е легално.
Имам ужасна анорексия и това ми помага с апетита. Съжалявам.
Продаването на наркотици на моите ученици не е легално.
Разбирам. - Аз съм охраната на училището.
И тъкмо видях три хлапета да идват от тук
с очи, червени като члена на дявола. Гепих те.
На капака! - Добре. На капака съм.
Мирен. Не мърдай. - Не мърдам. Съжалявам.
Дано си чист. Надявай се да нямаш досие.
Ще си вкарам крака в гъза ти.
Големият секси цайс.
Полицай Барбара. Искам актуални данни за беглеца Дейл Дентън.
Повтарям: Дейл Дентън. Беглецът е задържан.
Кола 425, къде си в момента? - Заминаваш.
Какво? Защо?
Какво ти каза това нещо? Какво правиш?
Какво ти казах?
Нищо не съм направил. Защо ме мразиш толкова?
Бягство от инцидента, г-н Дентън. Две коли, преди две нощи.
Едната е била полицейска.
Ти май си най-тъпият арестуван задник.
Това е полицайката. Хванали са Дейл. Мамка му.
Значи си видял Тед Джоунс и полицай да застрелват някого?
Точно. - И ти го видя?
Да, вярвате ли ми? - Чакай малко.
Жена ли беше или мъж? - Полицайка. Жена.
Мисля, че знам коя е кучката. - Да. Аз ще я разпозная.
Много ви благодаря, че ми повярвахте.
Аз ще разровя до дъното.
Ще махна значката и ще стигна до дъното.
Аз не работя за закона. Законът работи за мен.
Надушвах нещо в този отдел.
Гледайте си пътя.
Ще разровя тази работа. - Спри!
Кучи син!
Какво беше това?
Не!
Не. Какво правиш? - Спасявам те, приятел!
Замръзни, по дяволите! Дори не го помисляй!
Това е старомодна спасителна мисия, мой човек.
Спри тази кола!
Какво правиш, бе? - Мамка му!
Това е полицайката! Убийцата! Давай!
Това е тя. - Кой?
Не знам. Стрелят!
Боже, стрелят! - Мамка му.
Пич!
Не виждам! Шейкът!
Пусни чистачките! - Не работят!
Изритай стъклото!
Как се кара с един крак? - Не знам!
Май си разтегнах слабините!
Махни си крака от там. Тя ни настига. Отзад е.
Колата й е по-добра.
Махни си крака от там. Сериозно. - Не мога.
Газ до ламарината!
Не!
Извади го!
Не виждам!
Опасност! Дървета! Дърво! Катерица!
Виждам през дупката. - Супер! Внимавай! Дърво, дърво!
Ти успя. Добре! Внимавай!
Мама ти! - Обърни!
Страх ме е, Сол. Страх ме е.
Не бой се. Аз го контролирам. - Направи нещо.
Дръж се. Имам идея.
Леле! Карай!
Съжалявам!
Какво беше това?
Извинявай. Мислех, че тя ще ни подмине.
Защо? - Не знам.
Олеле.
Да! Успяхме!
Да излизаме. - Не. Какво правиш?
Забрави ме, идиот! Върни се!
Върни се! Сол!
Съжалявам. - Благодаря.
Хайде. - Чакай. Вземи ключа за белезниците.
Щом убием тези боклуци довечера, Тед, аз продължавам напред.
Добре.
И аз ти обещавам, че ще се погрижа за теб.
Ще го направиш, и още как.
Засега ето какво ще направим:
Довечера ще идем до фермата и ще придвижим пратката.
После, утре сутрин ще изловим тези типове.
Дейл, Сол, азиатците. До последния човек.
Ще ги убием всичките. Така че се усмихни.
Млъкни.
Кажи нещо на испански. Хайде, предизвиквам те.
Хотел "Дейс ин". - Стаята на семейство Гаражли?
Ало? - Ало, Анджи там ли е?
Дейл! - Анджи?
Добре ли си? - Добре съм, супер съм.
Ти добре ли си? - Да.
Измислих план.
Може да звучи странно, но слушай.
Дейл. Ща ти кажа нещо. Дилъри на дрога...
Дилъри искат да ме убият. И теб. И семейството ми.
Не мога да повярвам, че съм в тази ситуация заради теб
и твоята пристрастеност към марихуаната. Не мога.
Не може да съм пристрастен.
Първо, ползвам бонг. Той филтрира нещата, дето те пристрастяват.
Второ, какво общо има това? Аз съм свидетел на убийство.
И сега работя по въпроса.
Това, което се случва между нас, е нормално.
Става със всяка двойка, която ходи три месеца.
Трябва да го преодолеем. - Не.
Не става при всички.
Не трябваше да съм в тази ситуация, така че да го духаш.
Знаеш ли? Край. - Добре. Както кажеш. Свърши.
Поздрави. Все трябваше да се случи някога, нали? Защо не сега?
Какво значи това?
Значи, че догодина отиваш в колеж.
Ще си падаш по шибаните "Шинс" и "Годспийд ю блек емперър".
Ще издухаш на един куп пичове и ще станеш лесбийка,
а аз ще се чанча тук, в шибания окръг Кларк.
Ти ще ме зарежеш. Тъй че, майната му, забавлявай се.
Лесбийка? Духай го, Дейл! Никога не си ме харесвал, нали?
Не искаше да се запознаеш с родителите ми.
Винаги съм държал на теб. Не е това, разбра ли?
Винаги съм държал на теб. - Защо не го показваш никога?
Защо никога не показваш, че ти пука за нещо?
Защото съм друсан! Мамка му! И... какво искаш? Добре.
Обади ми се, когато мога да се прибера.
Загуби го на вист? Отворко.
Не, ще ти дам още, но не може да го залагаш.
Съжалявам за часовниците.
Не помнех дали е днес или утре. Трябва да тръгвам.
Обичам те. Тарикат.
Добре ли си? Много си припрян.
Добре съм. Само да се махаме от тук.
Всичко по реда си.
Не прави това! - Защо не?
Защо? Гонитба с коли, стрелба.
Всичко стана заради пушенето на марихуана.
Стана, защото тези деца не можеха да си траят.
Ако не си забелязал. А ти не си!
Като те гледам, ти никога нищо не забелязваш.
Не функционираме много добре, когато сме друсани. А то е винаги.
Не знам. Аз сега си функционирам.
Бях друсан, когато те спасих с тези шейкове.
Какво ще кажеш сега?
Щеше да е истина, ако ме беше спасил.
Но ти не ме спаси. Тя щеше да помогне, ти влоши хавата.
Сега ни търсят за всякакви щуротии.
Не ме критикувай.
Започнах да продавам трева,
само за да пратя баба в хубав старчески дом.
Тя сигурно се гордее с теб. - Гордее се.
Аз ще стана нещо.
Щом тя почине, аз ще стана строителен инженер.
Ще строя септични ями за детски площадки.
Малките деца ще могат да акат. А ти какво правиш, идиот?
Какво ще правя аз? Освен да си стоя вкъщи
от страх, че наоколо има някой построен от теб обект?
Ще говоря за живота - по радиото.
Ще давам уроци по живот. - Заби ме.
Аз ще строя сгради, а той?
Ще отегчава радиослушателите до смърт.
Ти си задник. Това си ти. Задник.
Не съм. - Такъв си.
Доста силно съм убеден, че не съм.
Аз съм много свестен тип.
Аз съм свестен, колкото теб. Затова не започвай.
В гората ти дадох моето сако. Беше ти студено и аз те облякох.
А в парка, като казах, че си ми приятел?
Ти не отговори.
Това е лесно. Защото не сме приятели.
Ти си моят дилър. Единствената причина да се познаваме.
Обичам стоката ти. Това е.
Ако не я продаваше, нямаше да знам кой си
и сега щях да съм супер. Вместо да приличам на това.
Прозвуча гадно. Само като го чух, беше гадно.
Не исках да кажа... - Излезе.
Маймуната излезе от шишето.
Какво? Такъв израз няма.
Пандора не се връща в кутията. Той само излиза.
Съжалявам. Виж...
Какво правиш? - Ето. За хубава последна вечеря.
Стига, не го прави. - Поръчай си двойно, педал.
Съжалявам. Върни се. Нямах това предвид.
Ало? Дейл?
Аз съм.
Анджи, обаждам се, защото те обичам повече от всичко на света
и искам да знаеш, че бих направил всичко, за да сме заедно.
Всичко.
Едва не умрях, а когато изпиташ това,
виждаш приоритета на живота си. За мен това си ти.
Моля те, приеми ме обратно.
Обичам те. - Обичам те.
Така ли? - Не искам да те загубя, Дейл.
Ние се отдалечавахме от къщата и аз все си мислех...
Не знам. Искам... да се омъжа за теб.
Направих грешка.
Какво искаш да кажеш? - Аз...
Какво? - Още смилам това.
Искаш... Мамка му. - Какво?
Не знам. Разбирам, че ако сега ме вземеш обратно,
значи си много наивна и незряла.
Не виждаш каква отрепка съм. Не съм достоен за никого.
Ти си незрял. - Не съм аз. Ти си незряла.
Аз съм малко незрял, но ти си повече. Аз съм по-стар.
Само защото си по-стар. Аз загубих девствеността си на 14 години.
Вярно ли? - А ти с колко момичета си спал?
Две и половина. - Две и половина?!
Коя е половината? Ръката ти ли?
Не, топнах само главата или топката. Не помня защо.
Помня, че си мислех: "Това не е пълна бройка."
Ако кажа "три", ще се чувствам като лъжец. Бях пиян.
Майната ти. Изведи ме от тази стая.
Ще го направя и вече няма да ме чуеш.
Слава богу. Добре.
Белугас. Фей Белугас. - Я виж тук.
Ползвате ли басейна?
Да, ползвам го. Какво искате от мен?
Внука ви. Трябва да говорим с него по телефона.
Какво, за внука ми ли говорите?
Казахте, че искате да играете домино с мен.
А сега ме дърпате за внука ми.
Това не идиш ли е? - Да. Идиш е.
Може ли да ви казвам Фей?
Може да ми казваш Фей, но аз ще ти викам "смръдльо".
Г-жо Менделсон. - Какво искате от мен?
Бабче. Момчета.
Виж кой е. - Здравей.
Проклятие. - Мамка му.
Извинявай, Бети.
Отвлякоха внука ми.
Тези двама седнаха при мен да играят домино.
Не съм ги виждала преди.
И все питаха за внука ми.
Как изглеждаха? - Единият беше висок и несръчен.
А другият изглеждаше много добре, но беше супер тапа.
Но най-лошото беше, че внукът ми дойде, а беше и по пижама.
Трябва да го намерите. - Ще направим най...
Обещавате ли? - Обещавам.
Абсолютно. Имате нещо тук.
Това е бенка, госпожо.
Торба с лайна. Знаеш ли колко ядове ни създаде?
Не. Не искам да излизам.
Кой ти даде близалка? Хайде.
Къде съм? Какво?
Вие започнахте всичко. Аз дори не искам да съм тук.
Леле. Аз ли направих това?
Назад. Тед го иска жив. - Защо ме спираш?
Тед го иска жив, ясно?
Трябва да го изритам в зъбите.
Ако някой ще го бие, това е Тед. - Приличам на Хембърглър.
И на Човека Слон.
Май някой те е разкрасил с кафеварка.
Професионално.
Професионално на тоя, кучко. - Както и да е.
Ти къде беше? - Там бях.
Нали уж си ми партньор? - Там бях.
Не, не беше. Как стана това?
Аз поемам удара? Така ли стана?
Майната му на всичко. Махнете го от тук.
Свалете го долу. Да не го виждам този задник.
Не искам да съм до този.
Какво има долу? Ранкор ли сте си завъдили?
Може да се правя на печен, но имам много чувства.
И ти нарани всяко едно от тях.
Това не е краят.
Знаеш, че ще умреш, нали? - Да.
Ще те убия и още как.
Радвай се на последните 17 минути от живота си,
защото когато Тед дойде, той ще каже:
"Убий скапаняка!" И аз ще очистя шибания ти задник.
Пази си главата.
Ей, наблюдавайте го.
Боже. Ел Дорадо. Легендите са истина.
Виж всичката тази трева. Какво е това? "Лилав дядо"?
Хайде. - "Виолетово зърно? "О Джи Куш"?
"О Джи Куш".
Най-красивото нещо, което съм виждал.
Каква е напоителната... - Млък.
Може ли да пипна? - Ела тук.
Ехо? Ред?
Ред? - Какво е това?
Махай се. Не съм направил нищо, Дентън.
Идвам с мир. Не съм дошъл да се бием.
Добре. Защото съм уморен. Не съм много във форма.
Не изглеждаш добре. - Гръмнаха ме, Дентън.
Ето тук.
Там? - Точно тук.
И после пак - ето тук.
Ще викна линейка. Ще те спасят.
Не трябва да умираш. - Не, братко.
Не разбираш. Няма значение къде съм.
В болницата или тук, Тед ще ме намери. Така е.
И като го направи, ще ме убие.
Той си е задник.
На едно мнение сме, Ред. Затова съм дошъл.
Тед хвана Сол. И аз ще го освободя.
Той ми спаси живота.
Ние бягахме заедно. Той е супер приятел. Добро момче.
Така е. Сол е готин пич.
Аз бях гаден към него. Обидих го и сега не мога да го оставя така.
Аз съм увлечен по будизма и съм в хармония с факта,
че аз, тази личност, може би няма да съществува.
Помисли за рака отшелник.
Те минават от една черупка в друга.
Това съм и аз. Нещо като рак, който си сменя черупките.
Само че ако цял живот си бил гадняр,
следващата ти черупка ще е от лайна.
Ако си задник, ще се преродиш в хлебарка.
Или в червей, или в шибано анално топче.
Ако си мъж и вършиш геройства, ще се върнеш като орел.
Ще се върнеш като дракон. Или като Джуд Лоу.
Какво искаш да бъдеш?
Може би аналното топче. Зависи на кого принадлежи.
На мен.
Тогава - дракон. - Именно.
Трябва да ми помогнеш. Използвай болката.
Ще имаш прилив на сила. Да идем и да спасим Сол.
Не си ли бесен на Тед? - Много съм му ядосан.
Какво искаш да направиш? Не искаш ли да станеш?
Може би ще е добре да му отвърнем.
Отговорът не е "може би".
Отговорът, който търся, е: "Ще ти помогна, Дейл!"
Ела.
Тед Джоунс се заигра с погрешните бостанджии.
Бандитски живот.
Опа.
Вземи ги. Не искам да ги обера с прахосмукачката и да се гръмна.
Съжалявам.
Това пищовче използвах, когато бях проститутка.
Недей! Бързо движение.
Недей. - Да.
Недей. Не мърдай. - Спри.
Боже.
Голямо леговище.
Не мога. Съжалявам. Не мога да го направя.
Инфектиран съм. Целият съм разбит. Трябва ми лекар.
Какво? Мислех, че сме нахъсани. Какво е това сега?
Тед е шибан убиец. Не мога да се закачам с него.
Имам жена. Тя скоро излиза от затвора.
Искам да я чукам. Няма утре да се събудя убит.
Това е наведено от твоя страна.
Това може да е моментът на изкуплението ти.
Може това да е твоят момент.
Не искам момент. Не искам... Върви. Да те шибам.
Моля те, върни се за мен. Моля те, върни се.
Легендите не умират, пич. Ще разкажа твоята история.
Керъл сега е спокойна.
Но преди си беше бая луда. Цели купони правеше с език.
Като домашна рецепта звучи. - Беше си готино.
Край на играта, скапаняци! Замръзнете!
Казвайте къде е приятелят ми или този човек ще го получи!
Спокойно, всички. Спокойно.
Оръжието долу. Никой да не стреля.
Долу. На земята. - Добре, леко.
Боже! Ти го застреля. - Остави патлака долу.
Пусни пищова. - Не стреляйте!
Мамка му. - Казах "не стреляй"! Ти гръмна Пийт.
Така е. Гръмнах го. Нямам време за шибани преговори.
Сега искам да приключим, за да си отида вкъщи
и веднъж да вечерям с жена си.
Ако някой пита, Дентън е убил Пийт. Точка.
Ще кажа на Тед.
Ако го направиш... - Има пищов.
Копеле. - Съжалявам.
И още един, отстрани. - Имам и един на крака.
Още един. Знам, че ще го намерите. Вземете го.
Съжалявам, че ви измамих. Не. Хайде.
Супер. - Сол.
Дейл. - Да.
Какво направи, изтропа ли ме? Това ли направи, негодник?
Не. - Да.
Тук съм, за да те спася. - Не. Ти току-що беше хванат.
И аз ще умра тук с някакъв задник.
Знаеш ли какво? Аз го заслужавах.
Приемам го, защото бях задник.
Всичко беше моя грешка. Провалих ти живота.
И знам, че няма начин да ти се реванширам,
освен като ти спася живота.
И затова дойдох да спася най-добрия си приятел.
Защото това си ти. Ти си най-добрият ми приятел.
Ти си гаден изрод.
Бях гаден. Бях гаден, защото, мисля...
Не съм искал да си най-добрият ми приятел.
Не исках да мисля, че това е животът ми.
Сега разбирам, че съм щастлив да те имам за най-добър приятел.
Не познавам по-добър човек от теб. - ПШПЗ.
Първи шибани приятели завинаги. Сериозно.
Добре. Прегърни ме. - Добре.
Благодаря ти. Така съжалявам за всичко.
Такъв кретен съм.
Ще измъкна и двама ни. - Няма да успееш, но нищо.
Тези ще ни убият. Трябва да се измъкнем.
Знам. Така е. - Мамка му.
Чуваме ви от тук и е много дразнещо, ясно?
Извиняваме се. - Млък!
Знаете ли какво значи "млък"?
Аз знам. - Тъпанари.
Да. Имам идея. Токата на колана ми.
Ето. Трий китките си в нея. Трябва да стане.
Работи ли? - Не я чувствам.
Не те усещам.
Чакай, усетих го. - Да.
Ще те спася. - Да.
Нека те спася. - Спаси ме, Дейл.
Не става. Да сменим ъгъла.
По-странично. Добре.
Така е добре.
Сложи си ръцете на него. Ха така.
Ще те спася.
Ти си най-добрият ми приятел. - Видя ли?
Не става. - Чакай да опитам... с уста.
Довърши го с устата, приятел. Давай, давай.
По-силно.
Къде са педалите? - Долу.
Къде ги намерихте? - Сол беше при баба си.
Прецака лицето на Матисън. Удари го с кана горещо кафе. Ужасно е.
Дейл Дентън влетя тук като луд, въоръжен до зъби.
И, както виждате, застреля Пийт.
Думна го, просто го очисти.
Сега и двамата са долу, обезоръжени.
Той застреля Пийт? Шибаният Пийт е бил в ЦРУ.
Кой е този Дейл Дентън?
Кой е? Откъде идва? Не знам.
Време е да им палнем фитила.
Вземаме стоката и изгаряме всичко.
Стой. Чакай тук. - Без отстъпление, без капитулация!
Чакай, някой идва. - Добре, добре.
Ако кашлям веднъж - аз водя. Ако кашлям два пъти, си ти.
Понякога кашлям наистина. - Недей...
Ей, ще го кажа само веднъж.
Каквото и да правите, вече го знам.
Май не ме разбирате.
Чувам всичко.
Едно кашляне - и си ти. Две кашляния - и е другият.
Токата на колана. Приятели завинаги. Чукайте се в личното си време.
Съжаляваме. Беше глупав план. - Какво пък е това?
Дейл!
Откога чакам това. Ти ми изгори лицето!
Сега ще ти разпоря задника.
Ти ме гръмна. - Съжалявам.
Никога не съм бил прострелван. Боли. Имам стъкло в задника.
Стана една каша.
Някой виждал ли е по-големия ми нож?
Азиатците!
Войната дойде! Приготви се да духаш на кармата!
Падни долу, педал!
Хайде!
Мамка ти!
Давай! - Залегни!
Дейл, не! Събуди се. Ти не умираш.
Не и без мен.
Дейл. - Какво?
Жив си! - Какво стана?
Улучил те е в ухото. - В кое?
Ухото. - Мамка му!
Помощ! - Ухото ми.
Да. - Помощ!
Ти уби ухото ми. - Ти ме простреля.
Не съм аз. - Той беше.
Ти ли го гръмна?
Махни си ръцете от мен. - Млъкни.
Писна ми от теб. - Аз не съм ти приятел.
Може би ще мога... - Не. Инфектирано е.
Може просто да го държа.
Чисто е. - Пич, виж.
Готино.
Патрони.
Сериозно, колко гнусно изглежда ухото ми?
Отвратително ли е? Или е някак си готино?
Точно сега е доста отвратително. Чувствам, че мога да го помириша.
Не се притеснявай. Помисли за Ивендър Холифийлд.
Дори не му личи. - Уместна забележка.
Чакай.
Ти ли го гръмна тоя? - Не. Свърших патроните.
И аз. Може би е рикошет.
Земно притегляне. - Супер.
Слез долу. Ще те прикривам.
Пази ми гърба. Ще сляза и ще се оправя.
Секси копеле.
Не, там може да има още от лошите.
Ще се промъкнем през вентилацията.
Ще те вдигна. После ти ме изтегли.
Ето. Нагоре. Да. Браво.
Супер.
Дръпни ме. Готов съм.
Дай ръка. - Хайде.
По-високо. - По-силно.
Дърпай по-силно. - Дейл, хайде.
Дърпай. Давай.
Скачам, колкото мога. - Дентън!
Ще доведа помощ.
Бягай, малко лайнарче. Ще те намеря.
Дай ми този пожарогасител. - Добре.
Аз и ти сме сега. Пусни я веднага! Торбата долу!
Да се шибаш!
Полицията да го духа!
Ще те убия!
Защо ми причиняваш това? - А ти защо ми го причиняваш?
Ела тук!
Мразя те! - Не! Тед, спри!
Ела, смотаняк. Ще ти вържа топките на възел.
Сега си в джунглата, малката.
Иисусе!
Майната ти.
Ще пукнеш.
Ти уби... - Не исках да го правя.
Но ти не спираше.
Застреляй го! - Леко, приятел.
Гръмни го, тъпак!
Гладен съм. Отивам си вкъщи.
Добре.
Помощ.
Знаех, че си се размекнал. Вечерята ще е студена, задник.
Шибана работа.
Я виж кой е тук. - Човече.
Какво става, господине?
Не исках да те улучвам... - Млъквай.
Мислеше си, че ще ме прекараш, а, задник?
Седни на секси задничето си сега и гледай как умираш.
Добре. Така ли ще стане?
Карай. Това е краят.
Ти беше убит от "Деу Ланос", скапаняк.
Сега харесваш ли ме? - Отврат.
Ред? - Сол.
Сол, върнах се за теб, братко.
Да. - Спомних си.
Приятелите - на първо място.
Ти ме излъга. - Да, излъгах те, много.
Дейл каза, че дори нямаш херпес, а аз казах, че имаш.
Честно, от сега нататък, след всичко, което преживяхме,
и след като смачках топките на този задник с моето "Деу",
искам да ти бъда по-добър приятел.
Обичам те, мой човек. Обичам те.
Искам да съм в теб. - Без повече лъжи, Ред.
Това е моят момент. - Твоят момент.
Знаеш ли? Чувствам го. Ред, идвам.
Тъпотата ви ме изумява.
Ей, Тед! Ти уби брат ми, бял син на духач!
Лапай топките ми! Два пъти!
Нещастник! - Дай го насам.
Дейл!
Мамка му!
Съжалявам, Тед.
Призовката е връчена.
Олеле.
Сол!
Събуди се! Всичко ще се срути! Хайде! Свести се!
Няма да умреш днес. Не и през моето дежурство.
Сол. Събуди се, моля те.
Мили Сол.
Да. Сол, ти успя.
Какво? - Да.
Къде съм? - Ти успя.
Ти ме спаси. - Върна се за мен.
Да. - Благодаря ти.
Какво стана?
Леле мале.
Какво е това?
Здрасти. - Ред?
Ред. Откъде дойде пък ти? Той откъде дойде?
Върна се, за да ни спаси.
Той ни спаси? - Да.
Добре.
Всички се спасихме взаимно. - Да.
Успяхме, момчета. Успяхме.
Здравейте, вие слушате нашето шоу, аз съм Дейл Дентън.
Днешната тема: новите начала. Преодоляване на загубите.
Приятели. Живот. Имаме първо обаждане.
Да, дзън-дзън. Как е? - Здрасти. В ефир ли съм?
Да. Дейл ще ви дундурка.
Директно от Дейл.
Дейл Дентън? - Да?
Ти си моят герой.
Добър си, човече. Сериозно.
Благодаря. - Трябва да призная, доста си печен.
Добре звучи. - Истинско звучи.
Не е зле, а? - Ако затворя очи, звучи като...
Точно като радио. - Това е радиото. Тук е диджеят.
Ако ти водеше, щях да слушам. - Благодаря.
Като баба ми е - тя винаги пускаше опера,
аз я мразех, но тя я харесваше.
И постепенно свикваш. Почва да ти харесва.
Както Ред. Когато го срещнах, първо не го харесвах.
Не ме харесваше?
Но ти го харесваше толкова, че сега и аз го харесвам.
Звучи откачено, но може ли да сме най-добрите приятели, само ние?
Трябва да сме най-добри приятели. - Абсолютно.
Сериозно. Вие сте двамата ми най-добри приятели.
Но не го знаехте. Сега знаете и ще бъдем най-добри приятели.
Нали знаете тези сърчица, дето се чупят на две?
Трябва да вземем едно, което се дели на три.
Не знам дали ги правят. - Ние ще направим първото.
Аз искам средата, за да е отчупено и от двата края.
Знам, че вече минахме това, но хиляда извинения, моля.
Аз се издъних... - Аз бях гадняр с теб, съжалявам.
Знам, че бях задник. Дано съм компенсирал.
Знам, че имахме сделка. - Имахме своите моменти.
Чувствам, че нещо става. Това ерекция ли е?
Апартамент? Тримата - в един апартамент, заедно?
Купуваме си абонамент за ваканции?
Ти му метна пепелник в лицето. - Удари ме.
В оня момент ми се видя малко смешно.
Удари ме с пепелатора.
Не исках да те нараня. По-скоро беше като "няма да си тръгваш".
Такъв хубав бой беше. - Да.
Голям кретен си.
Гонитбата с коли беше върховна. - Имали сте гонитба?
Бъзикаш ли се? О, боже. - Да, беше...
Кракът ми беше излязъл през стъклото.
Чаталът ми... Беше на разчекване.
Опитвам да определя колко съм надрусан
и колко близо съм до смъртта.
Имам видения, защото съм друсан, или защото не ми остана кръв?
Беше прострелян седем пъти. - Трябва да ядеш.
Губиш енергия. - Ето.
Добре.
Ето самолетчето. - Като бебе.
Това е чудо. Трябва за момент да помислим
какво чудо е, че се измъкнахме.
И станахме приятели в същото време,
и научихме нещо за живота.
Да се хванем ли за ръце?
Обичам ви, момчета. - Пичове, толкова ви обичам.
Ще помня това до края на живота си.
Ред, жив ли си? - Какво ти е?
Аз съм като смотаняка на купона, дето заспива в 21 ч.
Нищо. Няма да си слагаме патките в устата ти.
Боже. - Ето я баба.
Хайде, да се махаме.
Може би трябва да идем на лекар.
Дали тя ще ме закара до болницата?
И мен. Да ми видят ухото.
Ухото може би се нуждае от професионална грижа.
Зле е. - Това е куршумено оригване.
Или скоро ще умра, или ще направя масивно сране.
Ако някой ме закара до болницата.
Кръвта от ухото...
Миришете ужасно.
В сериозна опасност си.
Превод МИЛКО СТОЯНОВ
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО