Помогнете ми! Някой да помогне!
Някой да помогне!
Помощ!
РУИНИТЕ
Джин!
Виж ги и си поплачи! Най-накрая!
Добре. Готов ли си?
"Война". - "Война"? Няма да играем на "война",
това не е никаква игра. - Ще играем. Хайде де!
Това е тъпа игра, Стейси! - Победителят избира новата игра,
ти въведе тези правила! Благодаря ти, Ейми!
Добре... "Война". - Кой иска малко мексиканска храна?
Сеньорита, "Маргарита"! - Аз искам.
Ти винаги искаш. Хайде, Джеф!
Не, дръж я далеч от мен! - Е, снощи не говореше така!
Сериозно, господин Защитнико? Какво беше това?
Не знам за какво говорите, момчета. - 1, 2, 3, 4... започвам "война".
Ще изгориш, скъпа. - Какво имаш предвид?
Цялата си червена. - Просто съм разгорещена.
Не, не си! - Най-после го бих.
Така и предполагах. - Добре.
Разбира се, че знаех!
По дяволите! - Какво има?
Изгубих си обицата! - Потърси я под хавлията си!
Да не е под теб? - Виж под хавлията си!
А под вашата? - Как би се озовала там?
Не знам, мисля че бях... - Лежала ли си тук?
Ще я намерим, скъпа. - Тя ми е любимата.
Сигурно е паднала в басейна.
Намерих това. Мисля, че е ваша.
Наистина ли? - Много ви благодаря!
Благодарим ви! - Няма за какво.
Хей... едно питие?
Да, моля. Благодаря!
Вътре, обаче, има лед. - Всичко е наред.
Това е коктейл. - Което означава, че има лед, Ерик.
Откъде си? - От Мюнхен, там съм роден.
Стейси, това е просто лед. - Не, не е. Водата тук е замърсена
с човешки фекалии. Разбираш ли?
Така вашите питиета са смесени с хепатит В...
А, вие как се запознахте? - Те са най-добри приятелки,
а ние сме техни гаджета.
Готино! - Ами ти... сам ли си тук?
Не, с брат ми съм, но той изчезна с някакво момиче.
Останал е тук? Мексиканка или...
Не, тя е археолог. Отидоха на някакви разкопки.
И какво копаят? - С екскаватор ли?
Да, някакви руини, мисля - крепост на маите.
От онези руини, на които никой не иска и да стъпи... откакто сме в Мексико.
Очевидно ги няма в нито един пътеводител...
Само за важни клечки. - Джеф, това е нещо,
с което бих искал да се занимавам. - Така ли?
Звучи забавно.
Ако ви интересува, утре тръгвам натам. Досега Хайнрих трябваше да се върне,
но сигурно там му е харесало.
Е, какво ще кажете?
Древен замък на маите в пустошта?
Знам ли, да се образоваме малко, преди да си заминем?
Аз искам да отида. - Така ли?
След като пребих Джеф на карти, вече няма какво да правя тук.
Олеле!
- Какво ще кажеш? Ерик?
Е, добре, щом ще трябва да прислужвам на принцесата, и аз участвам.
Ейми?
Ще трябва ли да се става рано?
Хей, ти...
Ще дойдеш ли на плажа довечера? На парти?
Да, да... Добре.
Предполагам, че ще дойдат утре с мен, но може би е голяма грешка.
Те са откачени.
О, значи, наследницата на един хотел се е изрусила!
Обаче килимът не отивал на кичурите й. - Затова тя... го изхвърлила.
Какво значи това? Кое е смешното? - Не ти трябва да знаеш, Матиас!
Дюшемето било протрито и мръсно...
Така че, тя... го боядисала в жълто.
Но станало прекалено хлъзгаво...
Кой иска да танцува с мен?
Хайде! Хайде де!
Нямам настроение за танци. - Джеф, приятелю, имаме само два дни,
иска ми се да разгледаме наоколо! - Просто обича да свири на тромбон.
Джеф, свиреше на тромбон в гимназията.
Спечели награда за това. - Благодаря ти, че сподели с всички!
Сега ще става доктор.
И пак ще спечели награда.
Матиас! - Ей, това са гърците...
К'во става? Как сте?
Ейми! Ейми... Не, недей!
Ейми! Не, не...
Дай това насам!
Аз ще се погрижа за нея.
Ейми, време е да си лягаме. Да вървим!
Не, не искам.
Хайде!
Добре, време е да ви кажа "лека нощ", момчета!
Лека нощ! Дай целувка! - Ела тук!
Остани! - Увери се, че ще се прибере в къщи!
Лека нощ, Джеф! - Ще се видим утре сутрин, момчета.
Гаджето ми е рок звезда! - До скоро, Ейми!
Матео... - Матиас!
Матиас...
Покажи ми някой немски танц... Хайде!
Искаш немски танц, така ли? Като, например, валс?
Хайде, де! Искаш да те дърпам ли?
Никой не иска да танцува! - Аз не мога да танцувам...
На какво да се обзаложим, че тя ще го целуне?
Тя не е на себе си, защото Джеф ще учи на 3000 км от нея... Разбираш ли?
Трябва да се завъртиш... - Добре, на какво?
Тя няма да го целуне. - Страхотно е!
Да, хубаво е, нали? - Как го правиш това?
Знаеш ли какво? Орален секс... Победителят печели.
Орален секс... Добре.
Добре, други чупки? - Пробвай тези! Ето така...
Джеф е добро момче... - Ела по-близо,
искам да ти кажа една тайна!
Ейми... Ейми!
Да, точно така! - Ейми!
Какво правиш?
Искам да танцувам с теб. Става ли?
Луди Гърци! - Не, мястото се намира... тук.
Показано е само на тази стара карта. Няма го в нито един пътеводител.
Добро утро!
Какво правите?
Той прави копие на картата на археоложката за приятелите си.
Е, изглежда приятелите ви могат да се оправят с карти!
Дай ми 5 минути да събера групата! - Добре.
След половин час във фоайето? - Добре.
Знаеш ли какво правят местните хора, ако не си платиш дълговете?
Автобусът тръгва след 15 минути. - Премазват ти ръцете.
Не, сериозно - взимат дебели тояги и удрят, докато не ти премажат ръцете!
Да, това е самата истина. Брутално е, но го правят.
Хайде, ставай! - Стига, де!
Хайде! Джеф ще побеснее, ако не сме там навреме.
Ужасният гняв на Джеф, последван от ужасяващата Ейми!
Не е толкова лоша. - Не е, но се обзалагам,
че ще се чувства доста неловко тази сутрин.
Недей да споменаваш за това! Говоря сериозно - нито дума!
Ела тук!
Ще бъде много жалко да счупим тия хубави ръчички.
Ще си вземеш ли душ, най-после? - Ела тук за малко! Хайде, ела...
Знаеш, сега си на мексиканска територия, приятелко...
Приятелка?
Не можеш да изгубиш облог и просто да си тръгнеш безнаказано!
Какво още ти дължа?
Ще бъда бърз. Много бърз.
Добре...
Добре ли си? - Добре съм.
Не звучиш добре, скъпа.
Това много ми помогна.
Изпий това... Хайде, трябва да тръгваме!
Може би не трябва да идвам. - Какво?
Вървете и довечера, когато се върнете, ще съм по-добре!
Да не би да искаш да проспиш последния ни ден тук?
Само ще си почина малко, ще си почета или нещо подобно.
Ейми... Хайде де!
Хората пропътуват половината свят за да видят тези руини...
А, тази даже не фигурира на нито една карта!
Няма да те набутам в някой капан за туристи, скъпа.
Не искаш ли да заснемеш нещо вълнуващо, а не само плажа, басейна,
и пак плажа, и пак басейна? - Е, ти вече си облечен,
можеш да излезеш и без мен.
Хей!
Аз, обаче, искам да отида с теб!
Добре, да вървим! - Нали?
Добре, да вървим! - Добре.
Готови ли сте? - Защо си толкова ухилен?
Ей, внимавай с това!
О, съжалявам!
Ейми, виж кученцето! - Хайнрих? Ало?
Какво става? - Не знам.
Е, ами сега? - Ще вземем такси.
Колко е дотам? - 18 километра.
Ей, колко мили прави това? - Около 11... или малко повече.
После ще повървим по черен път, 4 километра.
2.5 мили. - Ей, не каза нищо за ходене!
Ейми... - Стейси!
Ела насам! - Е, не виждам никакви таксита,
това май ще е проблем.
Какво?
Да. - Не разбрах какво каза.
Ето го и таксито. - Това ли?
Е, става. Има ли огледало?
Добър ден, сеньор. - Добър да е.
Говорите ли английски? - Да, да...
Колко искаш, за да ни закараш тук? - Не, не! Това място не хубаво.
Ще Ви закарам до пирамида. Много голям. Всички ходи...
Сеньор, ще ви платя $100, става ли?
Ще ви закарам. Ще ви закарам.
Хей! Ейми, Стейси! - Искам да остана с кученцето.
Да тръгваме! - Вижте, имаме нови шапки!
Това ли е таксито? - Да, това е. Хайде, да тръгваме!
Ще си изцапам панталона!
Хей, Джеф, би ли ми дал малко вода? - Снимай това!
Това ли е мястото? - Да, това трябва да е.
Как се чувстваш?
Слава Богу, че това пътуване свърши! - Добре ли си?
Целите ми дънки са мръсни! - Имаш ли "телефоно"?
Благодаря!
Чао, кученце!
Чакай малко, а как ще се приберем?!
Ще му се обадим като излезем оттам. - С какво? Тук няма покритие.
Телефонът ми трябва да има. Имам сигнал навсякъде по света.
Ало? Чуваш ли ме сега? - Не е смешно, Ерик,
не искам после да вървя пеш цели 20 мили!
Единадесет! - Забавно е.
Да, работи.
Проблемът е разрешен. - Би ли ми върнал очилата?
Това джипът на брат ти ли е? - Да, той е.
Това никак не е забавно! - Само малко...
Тръгваме. Идваш ли? - Да, да. Хайде, да вървим!
Готови ли сте? Хайде! - Искаш ли да те понося?
Не. - Не?
И така, имало едно момиче, което една нощ се напило ужасно...
Но изтрезняло много, много бързо.
Какво е това? - Глупавата игра, която почнаха снощи.
Но не и преди тя да си мушне езика в гърлото на един пич.
Ерик!
Още колко ще вървим? - Ще прекосим един поток,
след който трябва да има пътека вляво.
Видим ли село, значи сме се отдалечили.
Чакайте, село на Маите ли? - Да, селище на Маите.
Защо изобщо напуснахме хотела?
Добре ли си? - Да...
Само се подхлъзнах.
Ужасна воня!
Ти вониш!
Колко още има след потока? - Не ставай смешен!
Картата показва, че е точно след потока.
Да, обаче не виждам никаква пътека!
Може ли малко... Благодаря!
Разраниха ми се краката.
Вижте!
Не ги плаши! - Няма да ги плаша... Ехо!
Изглеждат тъжни.
Ехо? - Искате да говорите с тях ли?
Да, може би те ще ни отведат до мястото.
Не мисля, че говорят испански. - Вижте!
Къде отива той?
Ето тук е. Това трябва да е пътеката.
Tова ли е пътеката? Защо беше скрита?
Не мисля, че това е правилната пътека. - Има ли я на картата?
Да - На картата е.
Забеляза ли колко е стара картата? - А, пътеката беше скрита. И защо?
Сигурно археолозите не желаят чужди хора на разкопките.
О, супер! В такъв случай, ще се "зарадват" да ни видят.
Може да са открили нещо ценно и да не искат някой да го открадне,
затова маите държат хората надалеч.
Колко още ще трябва да вървим? - Още малко.
Просто ми изглежда откачено. - И какво искаш да направя?
Да се върнем обратно по целия този път?
Скрита пътека в центъра на джунглата!
Мислиш ли, че онези деца бяха маи? В смисъл, маите не са ли изчезнали?
Не са ли измрели, вследствие на някакво бедствие?
Това беше жестоко, Ерик! - Възможно е в момента да се движим
из древно гробище, нещо като костохранилище.
Съмнявам се. - Да, съмнявам се!
Имитираш ли ме? - Не, не, съгласявам се с теб.
Със сигурност те имитираше! - Така ли? Така ли смяташ?
Леле! - Леле, Боже!
Най-накрая! - Мисля, че стигнахме.
Видя ли, скъпа?
О, красиво е! - Наистина.
Би ли ми върнал очилата? - Да.
Не се ли радваш, че си тук? - Вземи това!
Вижте, това е то!
Е, пристигнахме! - Може ли водата... Благодаря!
Ей, Стейси! - Мексико!
Ама, че съм глупава! - Матиас?
Онова палатка ли е? - Къде?
Ей там, на ръба...
Браво на теб!
Хайнрих! - Може би иска пари.
Мислиш, че събира такса ли?
Ейми! Спри!
Какво, по дяволите, искат?
Покажи им снимка на брат ти... от телефона си!
Почакай!
Опитваме се да намерим... - Виждали ли сте го?
Ейми, не мърдай! - Спри!
Не мърдай... Само не мърдай! - Дай им го! Дай им фотоапарата!
Дай ми апарата! - Ейми, не мърдай!
Какво, по дяволите, беше това? - Димитри.
Апарата ли искаш? Спокойно. Спокойно, просто...
O, Боже! O, Господи!
Спри...
Ейми! Ейми! - O, Боже!
Джеф!
Хайнрих!
Трябва да поспра!
Не мога да дишам... Задушавам се! - Стейси! Стейси! Погледни ме!
Не мога да дишам. - Стейси! Погледни ме!
Хайде, трябва да тръгваме! - Идват още!
Хайнрих!
O, Боже! O, Боже...
O, Боже, Димитри!
O, Боже!
Защо направиха това?
Не мога да дишам!
Ерик, дай си телефона!
Няма сигнал!
Наистина ли? Ако долу е имало, трябва да има и тук...
И долу нямаше. - Какво искаш да кажеш?
Имам предвид, не съм казвал, че... - Какво беше това "Сега чуваш ли ме"?
Значи, че беше просто шега! - Спрете! Спрете и двамата! Моля ви!
Матиас имаше сигнал. - Къде ти е телефонът?
Онзи... Той го взе.
Това ли са разкопките?
Хайнрих?
Може би има и друг начин да слезем.
Хайнрих! Не!
О, Боже...
Хайнрих!
O, по дяволите...
Исусе!
Съжалявам...
Продължават да прииждат.
Правят си лагери. - Но, защо го правят?
Исусе Христе, убиха и двамата!
Става въпрос за момичето. Какво стана с нея?
Тази, която Хайнрих... - Млъкни, Ерик!
Тя добре ли е? Тук ли е? Какво стана? - Просто спри... Спри да говориш!
Подай водата, Ейми! - Какво стана?
От растението е. - Получил е някаква алергия от него.
Защо правят всичко това? - Може би е подготовка за нещо...
Нещо като жертвоприношение.
Мисля, че всичко е свързано с руините. Те няма да дойдат тук.
Сега, когато вече сме тук, те няма да ни позволят да си отидем.
Е, какво ще правим, ще чакаме някой да ни намери ли?
Кой?
Гърците.
Димитри им остави копие от картата, преди да тръгнем.
Да бе, ами ако те решат да не идват?
Тогава ще дойде някой друг.
В хотела ще очакват утре да освободим стаите си и ще се обадят на полицията.
Кога?
Утре или вдруги ден.
Полетът ни е утре, Джеф. - Знам, Ейми.
Но, ние знаем какво ще стане ако си тръгнем.
Да, но какво ще ядем? И къде ще спим? - Трябва да я пестим!
Хей, ама тя е още жадна! - Знам, просто нямаме достатъчно.
Сам ли ще взимаш решенията, Джеф?
Добре, всички заедно ще взимаме решенията!
Но, не забравяйте, че всеки от нас се нуждае от 2 литра вода на ден,
за да оцелее...
А, в момента нямаме дори за един ден!
Може би е прав.
Това пък какво е? - Чакай малко...
Телефон?
На Хайнрих е. - Сигурен ли си?
Да... ринг тонът му е като моя. - Откъде сигнал, тук нали нямаше?
Това определено беше телефон. - Ейми, в оранжевата палатка
имаше окачен фенер, а на земята - кибрит. Ще ги донесеш ли?
Ерик? Ерик! - Да.
Да го намерим... Хвани това! - Добре.
Ейми? Точно така, сега го издърпай. - Това трябваше да се освободи, нали?
Хайде!
Добре, добре... Стоп, стоп... - Хвана ли го?
Да, готово. Да действаме! - Добре.
Сигурен ли си? Готов ли си? - Да.
Джеф? Джеф... - Да?
Въжето... Мисля, че... - Мамка му! Нагоре, нагоре!
Вдигай! Нагоре! - Вдигни го! Побързай!
Побързай! - Какво става? Какво...
O, по дяволите!
Матиас!
Матиас? - Матиас!
O, Боже мой! - Исусе Христе!
O, Исусе! Мамка му... - O, Боже мой!
Той дали е...
Не, чувам го.
Една от вас трябва да слезе. - Да слезе?! Къде?
При него. Ще проверим дали останалото въже е здраво
и ако е безопасно, една от вас ще... - А, защо не ти или Ерик?!
Защото сме по-силни...
Трябва да въртим макарата.
Аз ще се спусна. - Сигурна ли си?
Ще проверя въжето.
Благодаря ти!
Просто му помогни да се завърже, а после ние ще го изтеглим!
Извадим ли го оттам, ще спуснем въжето обратно за теб, ясно?
Стейси? - Да?
Добре ли си? - Да.
Хей, добре ли си?! - Да.
Хайде, тръгвай!
Стейси, трябва да пристъпиш! - Ние те държим.
Добре.
Добре ли си? Държиш ли се?
Стейси? - Какво?
Въжето свърши. - Не съм стигнала дъното!
Колко има до дъното?
Можеш ли да скочиш? - Какво да мога?
Можеш ли да скочиш?
Моля ви... помогнете ми!
Добре...
Стейс?
Добре ли си?
Порязах си коляното!
Виждаш ли Матиас?
Да, но е тъмно!
Ще ти пуснем кибрита.
Побързайте!
Хайде... мисли!
Какво можем да използваме?
Какво ще кажеш за палатките? Можем да развалим едната
и да я нарежем на ленти.
Страх ме е...
Не мога да си движа краката.
Ей, хора?
Мисля, че си е счупил гръбнака - не може да си движи краката!
И смърди! - На какво?
На лайна.
Ще трябва да направим носилка. - Не... Не трябва да го местим!
Не можем да го оставим долу, нали? - Да използваме рамката на раницата
и клиновете на палатката? - Какво приказваш, това е идиотско,
ще трябва да изчакаме помощ! - Стейси, трябва да направим носилка!
Ейми, в палатката има тиксо. - Джеф, не бива да го местим!
Ейми, нямаме избор... - Знаеш това!
Трябва да слезеш долу и да му помогнеш, за да го издърпаме!
Не... Трябва да им кажем. - Да кажеш на кого?
Трябва да им кажем, може би ще се обадят на някого...
...ще изпратят някой да ни помогне. - Ейми, няма да изпратят никого.
Не, трябва да опитаме, Джеф!
Ейми... Ейми!
Ейми!
Ейми...
Ейми! Ейми...
Помогнете ни, моля ви...
Нуждаем се от помощта ви... Има ранен човек.
Ейми, те не те разбират. - Кажи го на испански!
Те не говорят испански, Ейми. - Опитай!
Ейми, та те убиха Димитри! Знам, че си изплашена...
Не исках да идвам. - Ейми, погледни ме!
Всичко ще бъде наред. - Казвам ти... Не трябваше да съм тук!
Ще се измъкнем от тук. Нали? Ейми?
Моля те!
Те ще ни помогнат. - Ейми!
Ще го направят... Трябва да го направят!
Ейми... Не искам да стрелят по нас, Ейми!
Защо не искате да ни помогнете?! - Ейми!
Ейми... Ейми!
Майка му беше там...
Момчето докосна растението.
Ние също.
Стейси?
Виждаш ли телефона?
Има ли някой?
Не го виждам!
Издърпайте ме обратно!
Добре...
Добре ли си? - Да.
Добре, да действаме! - Стейс, слизам при теб!
Още малко! - Не може повече!
Трябва да го качим обратно. - Не, не искам да оставам тук повече!
Трябва да го издърпаме. Ще го хвана за раменете, а ти за краката.
Ами, ако го разместим? - Това са само няколко сантиметра,
можем да го качим.
Ще се справите ли, Ейми?
Добре...
Ще опитаме!
Матиас... Матиас, трябва да те повдигнем, разбираш ли?
Добре. - Ще те сложим на носилката
и ще те измъкнем от тук.
Добре...
Хвани го за бедрата! - Сигурна ли си?
Ако го хванем за краката ще му пречупим кръста.
Да, но, ако го хвана за бедрата, ще му се извие гърбът.
Тогава за коленете!
Добре, бързо! На три? Едно, две, три!
О, Господи!
Просто го хвани!
Дърпайте!
Може би трябва да го пренесем в палатката...
Стисни ми ръката! - Така няма да настине.
Не бива да го местим повече.
Да, но не можем да го оставим навън през нощта.
Да му намерим аспирин или нещо друго...
Да го поддържаме жив... Приятели?
Вижте в палатките, проверете раниците! Вижте дали ще намерите нещо!
Приятели?
Приятели... вижте!
Самолетният билет на Димитри. - И как ще ни помогне това?
Трябваше да замине утре сутрин.
Полетът му е в 7:05. Ако не се появи утре,
приятелите му със сигурност ще разберат, че му се е случило нещо.
Как ще разберат къде сме? - Имат карта, той им направи копие.
Така че, утре ще са тук.
Просто трябва да изкараме нощта. Това е.
Някой от нас трябва да остане на пост, докато другите спят.
Да спим?
Работи.
Как е той?
Трябва да запазим раните по краката му чисти.
За да не се случи...
Какво да се случи?
За да не умре тук... от инфекция.
Джеф, той няма да умре.
Ейми? - Какво?
Ако знаех, нямаше да предложа да го вдигнем...
Никога нямаше да го предложа... - Моля те, недей, Стейси!
Вината е изцяло моя!
Стейси?
Утре ще го заведем в болница, нали?
Той ще се оправи...
Трябва да си починем.
Стейс, хайде!
Гърците ще са тук утре.
Хайде, Стейс, успокой се!
Дай ми ръката си...
Ела насам!
Ерик... О, Господи! - Какво има?
Ерик! Махни го... Махни го! - Добре, добре...
Господи... то ми е в крака!
Извади го! Извади го...
Добре, добре...
Извади го...
Какво става? - Помогни ми...
Нещо не е наред...
Моля те... Нещо не е както трябва!
Всичко е наред. - Движи се! Усещам го как се движи...
Престани! Аз го извадих... Растението беше в нея.
Отвий ми краката! - Добре.
Покажи ми ги! - Добре...
Джеф!
- Моля ви, помогнете ми!
Махни ги от мен! Махни ги! - Джеф!
Помогни ми... Помогни ми!
Помогни ми! Разкарай го от мен! - Матиас, просто не мърдай!
Дишай, Матиас!
Веднага ще ти сложа турникет. Трябва да спра кървенето, Матиас.
По дрехите ни е...
То...
То расте по нас.
Телефонът!
Не знам колко време ще горят, така че бъдете максимално бързи!
Не ги палете, преди да стигнете долу!
Дръжте се за ръце, едната да гледа наляво, а другата надясно,
така ще можете да огледате по-голяма площ!
Преглеждате един участък и преминавате на друг. Разбрахте ли?
Готово!
Внимателно!
Добре...
Ейми, почакай! - Хайде, трябва да го намерим!
Стой до мен!
Ейми?
Чува се от там... - Не мога.
Хайде! - Няма да вляза там, Ейми!
Трябва да влезем!
Трябва да го намерим!
Всичко е наред, да вървим!
Добре...
Ехо?
Господи!
Телефонът.
Просто си звъни... - Дай да видя!
Счупен е.
Ейми!
Ейми... Ейми!
Господи!
Давай...
Бягай, Стейс!
Ейми...
Ейми!
Скачай!
Издърпайте ни! Дърпайте!
Дърпайте!
Давай!
Хайде...
Хайде!
Ейми, добре ли си? - Махни го!
Намерихте ли телефона? - Няма никакъв телефон!
Там няма никакъв телефон! - Какво стана?
Стейс, какво стана?
Какво искаш да кажеш с това, че растението е звъняло?
Вибрираше и звънеше, като телефон.
Как? Ейми, как растението ще звъни?!
Не знам, Ерик... Не знам.
То се движи, живо е и знае къде сме. Трябва да се махнем! Трябва...
Не можем, Стейс. - Джеф, ти не го видя...
Разбираш ли? Няма да остана тук.
Ако се опитаме да тръгнем, те ще ни убият.
Матиас не може да се движи. Няма да го оставя тук.
Добре, може да не тръгваме всички. Ще тръгна сам. Ще доведа помощ.
Те имат оръжия, Ерик.
Там са 50, може би 60 човека. Те убиха момчето, Ейми.
Можете да им отвлечете вниманието, През това време аз ще стигна до джипа.
Прекалено опасно е, Ерик! Трябва да изчакаме.
Да изчакаме, какво? - Да дойдат гърците.
Джеф, гърците не могат да намерят шибаната си хотелска стая.
Те няма да дойдат да ни спасят. - Тук сме в капан.
Ще ни държат тук, докато умрем! - Това няма да стане!
Четирима американци на почивка, не изчезват просто ей така!
Все някой,
полицията... родителите ни...
гърците...
някой друг... някой ще ни намери.
Просто трябва да оцелеем, докато ни намерят!
Къде са ключовете, Ейми?
Ейми, къде са ключовете? - В раницата.
Не, оставаме заедно! Ще чакаме, докато ни намерят!
Ще се редуваме да пазим. Трябва да скрием раните си.
Ще се наблюдаваме един друг. Това е единственият начин.
Все някой ще дойде...
Все някой ще дойде.
По едно парче на всеки...
Стейс!
Все още е вътре. Усещам го.
Вижте колко е подут! - Просто е отекъл, това е нормално.
Винаги става така, когато се порежеш.
Няма да изкара дълго така.
Трябва да ги отрежем. - Да отрежем какво?
Краката му. - Майтап ли си правиш?
Ще умре, ако не го направим. - Моля те, кажи че се шегуваш!
Ще получи инфекция, ако не я е получил вече. Сепсис.
Какво по дяволите е сепсис, Джеф? - Инфекция.
Тя засяга костите, когато са изложени на бактериална атака.
Напълно си откачил! - Не, така няма да изкара до довечера.
Ама, без упойка ли?
Той е безчувствен от кръста надолу. Турникетите са поставени вече.
Ще отрежем под тях. - С какво?
С нож?
Първо трябва да счупим костите и след това да режем.
Мамка му, няма да му режем краката със скапан ловджийски нож, Джеф.
Костите му са оголени, Ерик. Той ще умре.
Добре... Хубаво, нека да гласуваме!
Който е съгласен да го направим, да си вдигне ръката!
Стейси, какво правиш? - Той следва медицина, Ерик.
Да, добре, следва медицина,
но не е хирург, нито пък доктор, той е студент!
Имам право на глас, Ерик. - Направете го!
Отрежете ги...
Просто ги отрежете!
Точно така!
Първо ще счупя костите с камък, после ще използвам ножа.
Ще нагрея тигана, за да обгорим раните - така ще спрем кървенето.
Няма да усетиш нищо, но по-добре захапи това...
За всеки случай.
Ерик, готов ли си?
По-добре изчакайте в палатката!
Дръж му краката!
Първо този... Завърти го!
Натисни го! Ерик... Ерик!
Боже!
Джеф! Джеф!
Всичко е наред.
Дръж го здраво, по дяволите!
Джеф!
Джеф, той усещаше, нали? Джеф?
Нервите му са увредени, не усеща нищо от кръста надолу.
Той крещеше, Джеф... Той крещеше, казваше ти да спреш!
Защо крещеше, щом не е усещал нищо? - Защото гледаше.
Видя всичко. - Това не е добре!
Нямахме избор, Ейми.
Ейми, то...
Боже.
О, Господи!
Какво по дяволите...
Как е възможно това?
Провери си телефона!
Дай да видя!
Искам да си ида вкъщи.
Мислиш ли, че със Стейси всичко е наред?
Да.
Извадих растението. Видях как излезе.
Тя все още мисли...
Знаеш я каква е.
Като й влезе нещо в главата...
...самонавива се.
Дали някога... някой ще ни открие?
Честно ли?
Мисля, че единственият ни изход е бягството.
Знам.
Ейми, ела, ела тук!
Ерик.
Какво по дяволите... - Какво?
Чух те.
Какво си чула? - Чух те как я чукаш.
Моля? - Не ме лъжи, Ерик, чух всичко!
Чух ви как се чукахте!
Стига глупости, Стейси! - Как можа да ми причиниш това?
Как можете да се чукате, докато аз съм в палатката?!
Успокой се, Стейси! - Не ми казвай какво да правя!
Стейси, знаеш, че не бих го направил. - Чух те, Ерик.
Ние просто си говорехме. - Чух как пъшкаше, Ейми!
Аз плачех, Стейси. - Какво става тук?
Гаджето ми чука приятелката ти, ето какво става!
Откачила е напълно. - Мислиш, че никога не те е лъгала?
Стейси!
Майната ти! - Да ти го начукам, кучко!
Начукай си го ти! Винаги си мислила само за себе си.
Млъкни, Стейси! - Не ме докосвай!
Успокой се, изплашена си!
Щеше да преспи и с Матиас, ако не я бях спряла.
Матиас!
Е, май нямаше смисъл да му режем краката!
Млъкни!
То ще ме изяде, както изяде него.
Стейси... - Не! Вътре е, вътре в мен.
В мен е, Ейми, вътре е...
Ще ви покажа - тук е! Ако отрежа тук и тук...
Стейси! - И тук...
Стейси, всичко е наред! Добре си!
Ти не ме слушаш...
Ти не ме слушаш!
Ти не ме слушаш! Ти не ме слушаш...
Какво е това, мамка му?
Ти не ме слушаш! Ти не ме слушаш!
Не искат да го разпространим. Затова няма да ни пуснат.
Посипват земята със сол...
...за да не се разпространи.
Старо е. Много старо би трябвало да е...
Защото...
...и птиците, и насекомите
някак си са се научили да не кацат тук.
И конете... Спомняш ли си? Колко бяха изплашени конете?
Нямаше да стане...
...онова, което тя каза за Матиас.
Не казвай нищо!
Но трябва... Не искам да си мислиш... - Ейми!
Огледай се!
Има ли някакво значение?
Приятели?
Покажи им!
Добре, Стейси... - Не исках, съжалявам...
Знам!
Да започнем с това в крака ти, нали, Стейси?
Съжалявам... - По-добре не гледай!
Искам да гледам... Искам да го видя!
Стейси, дишай дълбоко, чуваш ли?!
Дишай през носа!
Добре... Продължавай, продължавай да дишаш!
Продължавай да дишаш... Дишай! Дишай! Добре...
Махнах го. - Добре, той почти приключи!
Всичко е наред.
Добре ли си? - Да спра ли?
Стейси, искаш ли да спра? - Не...
Страх ме е. Не... - Всичко е наред. Дишай!
Добре!
Добре...
Почти го извади. - Не... O, не!
О, Господи!
Добре, всичко е наред! Той го извади.
Постави блузата тук... Придържай с другата!
Всичко е наред... Тук съм.
Моля те!
Стейси...
Остана още от него... Има още.
Точно тук... отдолу. Под мускула, някъде около костта.
Няма повече, Стейси.
Не, има, може ли да го изрежем? - Няма какво да режем.
Искам... искам да го изрежа. - Ей, недей!
Ей! Не можеш. Не можеш да продължаваш до безкрай!
То е навсякъде... В главата ми е. - Всичко е наред. Вече си добре.
Не, не. - Да, добре си.
Не, не... Не съм добре.
Продължаваш да твърдиш, че съм добре. Но аз не съм... Защо го казваш?
Вземи, ще ти помогне!
Какво? Какво?
Ейми, видя ли го?
Видя го в главата ми, почувствах го.
Ейми...
Ейми, моля те, кажи ми! - Стейси!
Защо не ме поглеждаш? - Стейси, Стейси...
Видя ли го? - Всичко е наред.
Видя ли го? Видяхте ли го? - Не, аз... Там няма нищо.
Там няма нищо, чуваш ли? Кълна се! - В главата ми е. Усещам го!
Да я преместим в палатката.
Никой няма да дойде за нас. Довечера тръгвам...
Искам да го изрежа...
Искам да го изрежа. Искам да го изрежа.
Искам да го изрежа...
Стейси, какво правиш?
О, Господи!
Всичко е наред.
Всичко е наред, аз просто... искам да го извадя.
Всичко е наред...
Само да махна това...
Стейси? - Не! Не...
Стейси... дай ми го! - Не. Не.
Веднага ми го дай! - Не!
Джеф?
Много съжалявам... Трябва да извадя това парче...
Стейси. - ... от моя...
Стейси, дай ми ножа... Стейси! Стейси, дай ми ножа, чуваш ли?!
Не ме докосвай!
Спокойно, лежи си! - Ерик... Ерик!
Ерик! - O, Господи!
Лежи си! - Ерик... Ерик!
Ерик... Ейми!
Ела... ела!
Ейми! Ерик! Ерик!
Ейми... Ерик! Ерик...
Ейми, не исках да стане така! Съжалявам!
Боли ме... - Няма нищо!
Не исках... Ерик...
Ерик, боли ме. - Не мърдай, не мърдай!
Ерик?
Ерик... Ерик? Ерик!
Ерик... Ерик?
Не... Не!
Не! Не...
Ерик! Ерик! - Ела... ела!
Ерик! Ерик! Ерик...
Стейси...
Ейми! Ейми... боли ме.
Не... Не... - Боли ме.
Убий ме! Ейми, убий ме!
Ейми...
Убий ме... Убий ме!
Джеф! - Ейми...
Убий ме! Убий ме! - Всичко е наред!
Стейси...
Трябва да го направиш, Ейми!
Убий ме... Ейми! Да! Убий ме! Убий ме! Убий ме...
Не!
Убий ме! Убий ме! Убий ме...
Джеф...
Убий ме...
Убий ме! Убий ме! Убий ме...
Щом преминеш сечището...
...тичай с всички сили! Разбра ли?
Разбра ли?
Когато стигнеш до джипа...
...не се бави и секунда!
Не се бави изобщо!
И ако не запали... тичай...
...и не се спирай, докато не стигнеш до града!
Обещаваш ли... да ме чакаш?
Добре...
Не знаете дори името й.
Не знаете името на никой от нас.
Казвам се Джеф.
Джеф Дийн Макинтайър.
От Уинетка, Илиноис.
На 22 години съм.
Щях да стана лекар.
Това беше мечтата ми.
Това е всичко, което съм искал.
Ще ви кажа нейното име.
Казва се...
...Ейми!
И няма да умре на тоя шибан хълм!
Джеф!
Хайде... Хайде!
Моля те!
Добре...
Димитри! - Димитри...
Димитри!
Превод: Emil Milev и Ramiress
http://subs.sab.bz/