Това, което ще видите, е вдъхновено от действителни събития.
Според ФБР, всяка година в Америка
се извършват приблизително 1,4 мил. престъпления от насилие.
През нощта на 11 фебруари 2005г., Кристин Мак Кей и Джеймс Хойт
напускат сватбения прием на приятелите си и се връщат в лятната
семейна къща на Хойт.
Бруталните доказателства намерени на мястото все още не са напълно ясни.
911, какъв е спешният ви случай?
Там ли сте?
Тук няма хора.
Успокойте се, къде сте, какъв ви е адреса?
Не знам. - В опасност ли сте?
Да, да.
Как се казвате?
Джордан... Помощ!
Може ли да ми кажете на коя улица сте?
Нямам представа къде сме. - Джордан, кой е с теб?
Отидохме в къщата, намерихме хора...
Намерихте кой, Джордан? Кого намерихте?
Има кръв по стените... Помогнете ни!
Джордан, успокой се. - Помогнете ни, кръвта е навсякъде.
Джордан, какво се случи? - Навсякъде има кръв.
Кога направи всичко това?
Днес, с Майк и момичетата.
Помислих, че ще ти хареса.
Можеш да спиш в тази стая, а за ще легна оттатък.
Не бях сигурен за ваната.
Не знаех дали първо да сложа розите или после.
Да, не съм сигурна за нито едното.
Ето. Позволи ми да...
Благодаря.
Майк, аз съм, прибрахме се.
Знам, че напълно си накъркан...
Може би вече си заспал, но...
Ще ти кажа когато се видим, но нещата
не се получиха, както планирах.
Трябва да дойдеш и да ме вземеш, още когато се събудиш сутрин.
Колата ще дам на нея. Обади ми се, когато го чуеш това.
Знам, че не ти се минава целия път дотук, но съжалявам, гадно е.
Здравей. - Здравей.
Ела с мен навън.
Исках само да танцуваме. - В момента танцуваме.
Глупчо. - Ти си. - Не, ти си.
Студено е, да влезем в колата. - Почакай малко.
Какво? - Искам да ти кажа нещо.
Какво искаш да ми кажеш?
Помня първия път когато те видях...
Много е хубаво, всичко, което си направил, наистина.
Да.
Не мога да го задържа, не мога да го взема обратно, моля те.
Моля те, просто го вземи.
Дрехите са в спалнята, ако искаш.
Искам да съм с това, взех я само за тази нощ.
Кара ме да се чувствам красива.
Ти си красива.
Съжалявам много, че не се получи както искаше, наистина съжалявам.
Какво ще правим сега? - Не знам.
Просто още не съм готова. - Добре.
Джеймс, моля те, говори с мен.
Това е неловко.
Ти си моето момиче.
Кой ли е, в 4 сутринта?
Здравей. - Здравейте.
Тамара тук ли е? - Не, сбъркали сте къщата.
Сигурен ли сте? - Да, съжалявам.
Довиждане.
Това беше странно. - Да, хората се губят тук, дали е добре?
Изглеждаше добре, имам предвид, мисля че щеше да каже ако не беше.
Студено е вън.
Свършиха ми цигарите. - Ще отида да ти взема още.
Не, нямах това предвид, не е нужно, ще лягам да спа, без това съм уморена.
Знам, че ги искаш.
Аз ще карам. - Спокойно, без това ми се караше малко.
Нека да ти запаля огън.
Мислих си, когато се къпеше, искам утре сутринта ти да вземеш колата.
Какво искаш да кажеш? - Не мисля, че пътуване ще е добра идея точно сега.
Обадих се на Майк, сутринта ще дойде да ме вземе.
Сигурен ли си, че искаш това?
Да.
Добре, ще се върна.
Ако искаш можем да поговорим още, стига да искаш.
Ще се оправиш тук, нали? - Да, ще се оправя.
Благодаря, че ми запали огън. - Разбира се.
Ехо.
Тамара вкъщи ли е?
Вече идвахте тук? - Сигурна ли сте?
Джеймс, къде си? Онова момиче се върна.
Онова! И продължава да чука на вратата.
Как така, чух гласа й.
Не, не съм отваряла вратата.
Не знам, батерията е изтощена, в момента зареждам.
Добре.
Просто искам да се върнеш вкъщи.
Не, добре съм, просто побързай.
Колко си далеч?
Добре.
Ще останеш ли с мен на телефона?
Джеймс?
Това не се случва, не се случва.
Вече е мъртво!
Махай се!
Джейми! - Кристин?
Някой има отвън. - Какво правиш?
Не ме оставяй, моля те, не ме оставяй! - Спри. Какво е станало с ръката ти?
Спри, ела тук, ела и седни. Сядай.
Откъде знаеш, че има някой отвън? - Видях мъж на задната врата, с маска.
Как така, като ски маска ли? - Просто шибана маска, не знам.
Добре, успокой се.
Джейми, много съм уплашена.
Не излизай навън, моля те, не излизай. - Моля те, спри. Тук съм.
Няма никой навън, никой. Ела тук.
Ела тук.
Спокойно, тук няма нищо.
Какво искаш да направиш? - Не знам.
Кристин.
Кристин, какво има?
Наблюдава ни.
Прилича на призрак.
Искаш ли да отида да говоря с нея? - Те не искат да говорят.
Искат нещо, щом стои там и ни гледа така втренчено.
Отивам да си взема телефона от колата. - Не можеш да излезеш навън.
Защо? - Един от тях влезе тук и взе моя.
Кристин, никой не е влизал тук...
Изчезнала е.
По дяволите.
Мамка му.
Какво искаш?
Защо не си обереш крушите и не изчезнеш оттук?
Джеймс? - Кристин, влизай вътре.
Какво става? - Кристин...
Кристин, влизай...
Боже Господи! Какво? - Съжалявам, чаках те.
Искам да си вземеш нещата и да си обуеш обувки. Намери ли си телефона?
Не! Казах ти, че го взеха. - Сложих го в чантата ти...
Няма го в чантата. Бях го сложила в щепсела, но като се върнах го нямаше.
Не разбирам, проверих цялата къща, тук няма никой.
Дай да ти видя ръката.
Какво си мислиш?
Откакто сме тук, не съм чул кучешки лай,
нито да минава кола. Нищо.
Само ние и "те".
Защо го правят това? - Слушай, не искам да мислиш за това.
Не мисли за това...
В момента няма значение.
Единственото, което знам е, че ако дойдат ще минат през тази врата.
Какво има? - Телефонът ми.
Трябва да се махаме оттук.
Кой е това? - Не знам.
Излизай от колата!
Хайде!
Джеймс, трябва ни оръжие. - Търся.
Баща ти нямаше ли оръжие? - Кристин, в момента търся!
Имаше едно когато бях хлапе, винаги го криеше.
Да отидем в спалнята.
Боже мой!
Какво правиш? - Търся патрони.
Намерих, намерих ги.
Не знам как да го използвам. - Как така не знаеш?
Не знам дори как да го заредя. - Но каза, че си ловувал с баща си.
Не, не съм, просто нещо, което съм казал.
Ще отворя вратата, и искам от теб да бягаш.
Да залостим вратата!
Бутай!
Хайде.
Няма да пукнем тук.
Ще седим тука и ще чакаме ченгетата или който да е, но няма да пукнем тук.
Джими Джеймс, как е, приятел? Майк е.
Слушай, човече, отвън съм. Подраних малко,
Реших да изляза и нали знаеш,
дойдох колкото се може по-бързо
защото, нали знаеш за теб винаги...
Какво да го еба?!
Ехо?
Джими?
Кристин?
Здр...
Кристин, застрелях го...
Нямаше маска. - Какво? - Защо нямаше шибана маска?
Как така нямаше маска?
Джеймс?
Какво?! - О, Боже. - Какво има?
Стой там. - Джеймс, отговори ми.
Мамка му.
Какво? - Стой там.
Махни се от мен! Престани! - Майк е, Майк е.
Моля те не гледай, Майк е. - О, Боже мой!
Скъпи, вината не е твоя.
Той беше най-добрият ми приятел, най-добрият ми приятел!
Какво ще правим?
Къде отиваш?
Ще изляза навън.
Искам да се скриеш някъде. - За какво говориш?
Има старо радио в хангара, ще се опитам да се обадя за помощ.
Не знам друго какво да правя.
Няма страшно, ще се върна за теб.
Убиец
Слушай, искам да отидеш и да се скриеш някъде.
Ще ги отдалеча и ще дойда да те потърся. - Не, искам да дойда с теб.
Всичко ще се оправи, обещавам, няма да ми стане нищо.
Пази се... Джеймс.
По дяволите.
Джеймс?
Мамка му.
Джеймс?
Ало? Ало?
Ало?
Помогнете ми...
Това е 10.5.0, чувате ли ме?
Ало? - Чувате ли ме? Ало?
Моля ви, отговорете ми!
Помогнете ми! - Къде сте?
Не!
Той ще те убие.
Защо ни го причинявате?
Джеймс?
Ти ще умреш.
Кристин, бягай!
Не! Оставете ме!
Не!
Скъпи!
Защо ни го причинявате?
Защото сте вкъщи.
Обичам те.
Скъпи?
Не...
Моля ви, недейте...
Моля ви...
Не е нужно да го правите, моля ви.
Може да спрете сега. Моля ви!
Може да спрете сега.
Погледни ме в лицето.
Моля ви! Моля ви!
Не...
Не!
Може ли една?
Грешница ли сте?
Понякога...
Следващия път ще бъде по-лесно.
Превод: Iorty гр. Вълчи дол
Благодаря на Victoria за оказаната помощ!
subs.sab.bz