Вината беше моя. Аз шофирах колата.
След инцидента виждах неща, които не можеше да са истина.
Но не съм луд.
Знам, че не си. Баща ти също.
Всеки, който те познава, го знае.
Виждаме се всеки ден от два месеца.
Може би започваш да се отърсваш от вината.
Може би си готов да спреш да се обвиняваш.
Че кой друг да виня?
Стигнах до там, че когато погледна в огледалото...
Вече не знам кое е истина.
ОГЛЕДАЛА 2
НИК СТАЛ
ЕМАНУЕЛ ВОЖЕ
КРИСТИ РОМАНО
ЕВЪН ДЖОУНС
УИЛЯМ КАТ и др.
Музика ФРЕДЕРИК ВАЙДМАН
Оператор ЛОРЕНЦО СЕНАТОРЕ
Сценарист МАТ ВЕН
Режисьор ВИКТОР ГАРСИЯ
Странно огледало.
До после.
Ти си убиец за мацките, Шау. Убиец.
Какво става? Ей! Какво, по...
Не!
Да. - Макс.
Спиш ли още? - Татко, ти ли си.
Да, разбира се. - Всичко наред ли е?
Събудих ли те? Не звучиш добре.
Добре съм, почивах си. - Внимавайте.
Отново мога да спя нощем. - Това е добре. Трябва да почиваш.
Келър? Пет минути. - Така е добре.
Това крещи "Мейфлауър". Това огледало е преживяло много.
Виждат се усилията, с които е направено.
Дори основата е от първия музей. Това му придава особен дух.
Перфектно е. - От два месеца полицията
души наоколо за онова изчезнало момиче.
Може да не отворим на време. - Не знаех това.
А миналата седмица нощният пазач полудя. Наряза лицето си.
Откриването е след две седмици. Последното, което ми трябва,
е да търся нов нощен пазач. - Не знам дали съм готов.
Всичко, което се случи през последната година...
Точно това ти трябва. Имам нужда от теб, Макс.
Ще отклони мислите ти от нещата. - Да.
Ще бъде добре за теб. - Добре, ще го направя.
Благодаря за възможността. - Не, аз ти благодаря.
Защо не дойдеш по-рано, за да се видим,
преди да застъпиш на смяна. - Разбира се.
Ще се видим след малко. - Добре. Чао.
Мамка му.
Няма нужда.
Само исках да помогна.
Сложи това начело на списъка си със задачи за утре.
Ще го направиш ли?
Госпожи и господа, най-скъпото ми нещо в този музей.
Синът ми Макс. Как си, сине?
Добре. - Почина ли добре?
Нека те представя на едни хора. Това е Келър Ландро.
Той ще бъде мениджър, щом отворим.
Кажа ни, че може да купи имот тук в Ню Орлиънс за центове.
Така и стана. Умен човек. - Приятно ми е, Макс.
Удоволствието е мое.
А тази красива млада дама... е Джена Макарти.
Джена е основният купувач за музея и обеща да донесе парче от Манхатън.
Разбира се. Приятно ми е, Макс. - И на мен.
Макс, дамите обичат мъже в униформи.
Да, полиестерните панталони сигурно са много секси.
Нека ти представя и Раян... Как беше фамилията ти?
Паркър. - Само се шегувам, Паркър.
Той е помощик-мениджър. - Приятно ми е, Макс.
Ако има нещо нередно,
има проблем с тръбите, електричеството,
или машината не пуска кафе, звънни на Раян.
След като се обадиш на мен.
Ще те оставям. Знам, че имаш работа.
Ние ще продължим с огледа. Късмет. - Благодаря, татко.
Да тръгваме.
Добре ли си? - Съжалявам, първа нощ ми е.
Значи пак си имал видения? - Да.
Беше ли взел наркотици или алкохол преди това?
Не, беше снощи на новата ми работа.
Видях жена в едно огледало там.
Видял си жена? - Да, гледаше ме.
Изглеждаше като труп.
Вероятно си припомняш Кейла.
Съзнанието ти обработва шока.
А хапчетата, които ти предписах? - Взех едно.
И това е всичко? Браво.
Исках да взема повече, но реших да не го правя.
Много добре. - Усмирителната риза сега,
или когато ми свърши времето? - Не се тревожа за теб.
Не? - Това, което казваш, е хубаво.
Нима? - Тези халюцинации за Кейла
са знак, че подреждаш живота си.
И че започваш да се освобождаваш от вината за смъртта й.
Че си готов да спреш да се виниш.
След като вече не взимаш наркотици
и като спря да пиеш, съзнанието ти започва да обработва трагедията.
Искаш ли да се видим другата седмица и отново да се срещаме редовно?
Разбира се.
Ще проверя цифрите утре. - Поръчах размери от 38 до 42.
Казах, че не искам огромни размери.
Защо?
Защото "Мейфлауър" ще бъде бутик. А бутиците са за слаби.
Да, бе. Добре.
Ще направим проучване и ако излезе, че е пълно с дебелани,
ще поръчаме всичко. Слаботата е на мода. Разбра ли?
Да. - Благодаря, ще се чуем после.
Камера в тоалетната?
Хенри, мръсник такъв.
Исках да видя как е новият ми любим служител.
Добре съм, г-н Ландро. - Радваме се, че си тук.
Баща ти ми каза, че откриването трябва да ми е основен приоритет.
Явно сте много предан, щом сте тук толкова късно.
Не искам нищо да застраши откриването.
Трябва да ходя на обиколка.
Може да ме наричаш Келър. Тук сме като семейство.
Добре.
Джена? Ти какво...
Не!
Мамка му.
Добро утро, новобранец. Как мина снощи?
Всичко наред ли беше?
Кабинетът на д-р Бюмонт. - Аз съм Макс Матисън.
Искам да се видя с д-р Бюмонт възможно най-скоро.
Как е станало според теб? - Не знам.
Прилича на ужасен инцидент, но може да е убийство.
Убийство с ръчно-направена гилотина?
Това би впечатлило дори теб. - Така е, Пийт.
Дори мен.
Д-р Бюмонт? - Да?
Вярвате ли наистина на това, което ми казахте преди?
Разбира се. Няма друго обяснение.
А това, че е свързано само с огледала?
Какво е това? - Термин на Жак Лакан за огледалата.
Егото е предмет на фалшиви отражения.
Терминът означава отчуждаване на субекта от самия себе си.
На английски? - Хората виждат само неща,
които са част от самите тях. Независимо какво смятат, че виждат.
Всяка култура има нещо за огледалата.
В Корея смятат, че душата на човек може да бъде заключена в огледало,
докато напусне тялото. Чувал си за седемте години нещастие.
Дори тук често покривали огледалата в къща,
в която се извършвало бдение.
Дори има диагноза за силен страх от огледала,
нарича се спектрофобия.
Огледалата са магнит за такива неща.
Значи имам подобрение? - Като оставим суеверията,
бих казала, че определено имаш подобрение.
Държиш ли се?
Да. - Баща ти не ти е казал.
Какво да ми е казал? - Джена Макарти, жената от онзи ден.
Снощи е умряла. Открили я в апартамента й.
Как е умряла? - Казаха, че минала през стъкло.
То й отрязало главата. - Ужасен инцидент.
Каква трагедия.
Добре ли си?
Да, просто съм изненадан.
Сигурен ли си? - Да.
Обади се, ако има нещо. - Добре.
Благодаря. - Още не мога да повярвам.
Ехо?
Тук ли си? Аз съм.
Ехо?
О, боже. Пак започвам да откачам.
"П", Паркър.
Къде е номерът?
Боже!
О, боже!
Това е секретарят на Раян. Сега не съм вкъщи,
затова оставете съобщение...
Хайде, мамка му.
Виждал ли си такова нещо? - Не съм сигурен.
Но знам едно - това е вторият мъртъв служител на "Мейфлауър".
Третият, ако броим изчезналото момиче.
Къде са свидетелите?
Ей, Пик.
Виж значката му.
Определено буди интерес.
Ало? - Здравей, татко.
Колко е часът? - Не знам, късно е.
Какво става, Макс? - Обаждам се да ти кажа,
че напускам работа. - Всичко наред ли е?
Всъщност не.
Не мога да работя там. Идва ми в повече.
В повече? - Пак виждам разни неща.
Наистина съжалявам. - Не ми пука за работата.
Важното е ти да си добре.
Добре съм.
Ела утре да дадеш значката и всичко останало.
Добре. Благодаря за разбирането.
Аз съм ти баща и те подкрепям.
Знаеш го, нали? - Знам го.
Сега си почини.
Какво правиш, бе?
Татко!
Макс, какво правиш тук? - Знам какво трябва да сторя.
Размислих по въпроса. - Браво на теб.
Искам да остана в "Мейфлауър". - Ела тук.
Благодаря. Всичко ще е наред.
Знам.
Не знаем защо стават такива неща, но всичко се нарежда след време.
За всичко има причина, Макс. - Да.
Гладен ли си?
Едно парче? - Няма нужда.
Може ли за секунда? - Трябва да поговорим.
Как да ви помогна?
Детектив Хюстън, отдел "Убийства". - Детектив Пикарели.
Убийства? - Имаме няколко въпроса
за ваши колеги тук. Може да знаете нещо полезно.
Бяхме в къщата ви. - Не бяхте там.
Добре, и какво? - Защо не ни кажете?
За кое? - Познавате ли Джена Макарти?
Да. - Бяхте ли пред дома
на Раян Паркър тази вечер?
Да, но... - Разбрали сте, че е мъртъв, нали?
Да. - При това убит брутално.
Наричай го убийство. - Всъщност в множествено число -
две убийства. - Прав си.
Две убийства на служители на "Мейфлауър" за седмица.
Тъй като днес бяхте на местопрестъплението,
изглежда, че имате връзка с тях.
Заподозрян ли съм?
Не. - Все още не.
Не и официално. - Как така?
Засега сте заподозрян само, че кръшкате от работа.
Защо днес бяхте там?
Зловещо съвпадение, нали?
Не. Не мисля, че е зловещо съвпадение.
Хич даже. Може да кръшкам от работа,
но вие не сте много добри детективи.
Ако бяхте проучили, щяхте да знаете,
че Паркър е заместник-мениджър.
И като такъв, му докладвам, ако има проблем.
Защо не му се обадихте?
Ако проверите секретаря му,
ще видите, че му звънях.
Вероятно съм му звънял, докато, както казахте,
е бил убиван брутално.
Би ми било трудно да го убия.
Значи сте бил там, за да му кажете,
че има проблем с... - С огледалата.
Ако нямате други въпроси, ще се връщам на работа.
Нямаме повече. - Засега.
Искахме само да наминем. - Да ви поздравим.
И да ви кажем, че ви държим под око.
Чувствам се в безопасност, щом е така.
Благодаря ви, детективи.
Не разбирам.
Коя си ти? Какво искаш?
ЕЛИНОР РЕИНС
Тя е работела тук.
В НЕИЗВЕСТНОСТ ЕЛИНОР РЕЙНС
Елизабет Рейнс?
Здравей, Елизабет. Аз съм Макс.
Искаш да говорим за сестра ми? Каза, че имаш информация.
Мисля, че я видях наскоро.
Къде?
В "Мейфлауър". - Къде по-точно?
В огледалата.
Как така в огледалата? - Знам, че звучи откачено,
но видях отражението й в огледалата.
Като се обърнах, я нямаше.
Сестра е в неизвестност от два месеца,
а ти си правиш някаква шега.
Не е шега.
Чуй ме, говоря сериозно. - Не ме пипай!
Просто не ме пипай. - Знам как звучи.
Но е истина.
Значи е започнало в първата ти смяна?
Как е възможно? Как никой друг там,
освен теб, не вижда сестра ми?
Преди година бях в колата с годеницата си.
Какво? - Нищо.
Ще ми подадеш ли телефона от чантата?
Искам да звънна на татко. - Карай внимателно.
Нали, Макс? - Разбира се.
Благодаря. - Не съм сляп.
Аз съм страхотен шофьор.
Къде каза, че беше? - Някъде отпред.
Отпред...
Сигурен ли си? - Там е.
Откри ли го?
О, боже. Макс Матисън, това, каквото си мисля, ли е?
Какво е според теб? - Не знам.
Пиян шофьор. Удари ли ви?
Опитах да го избегна. Забих колата в стълб.
Вината беше моя.
Годеницата ти умря ли тогава?
И двамата умряхме.
Включете му система.
Не мърдайте.
Съживили са те.
Може би съм развил способност
да виждам другата страна.
След това започнах да се дрогирам, да пия...
Взимах какво ли не.
Исках да бъда по-близо до нея.
Не си виновен ти. - Аз шофирах.
Опитал си да избегнеш удара, да я спасиш.
Да, но не успях.
Не успях да я спася. - Искал си отново да я видиш.
Нямаш представа колко.
Кога изчезна сестра ти?
Преди два месеца.
Мислиш ли, че е...
Мъртва?
Казаха ми, че млади жени изчезват постоянно, за да започнат нов живот.
Но ние с Елинор не бяхме просто сестри,
бяхме най-добри приятелки и сродни души.
В нощта, в която изчезна,
се събудих от дълбок сън, крещейки без причина.
Сърцето ми сякаш щеше да гръмне.
Още тогава разбрах.
Какво правеше в деня на изчезването?
Работеше в "Мейфлауър".
Имаха някакво парти, а току-що я бяха наели.
Имаше огромно празненство.
Трябва да ходя на работа.
Аз ще поспя, довечера пак съм там.
Обади се, ако излезе нещо.
Разбира се. - Благодаря ти, Макс.
Още нищо не съм направил.
Но се опитваш. Другите и това не правят.
Елинор.
Правя всичко по силите си. Наистина.
Моля те, спри да го правиш.
Чакай, какво правиш?
Моля те, не го прави.
Не. Кажи какво да направя.
Какво?
В кой ден от седмицата изчезна?
Беше сряда. - А датата?
Защо ти е? - Мисля си, че...
ако нещо е станало тук в музея, ще го има на камерите.
Сряда, 22-ри септември.
22-ри...
Няма нищо. - Какво?
Просто липсва. - Липсва?
Някой го е изтрил. - Кой?
Сега ще разберем.
За последно е преглеждан на 24-ти. - Два дни след изчезването.
Кой го е отворил последно?
Хенри Дейвид Шау. - Кой е той?
Охранителят, който заместих. Наряза цялото си лице.
Казаха, че се е побъркал. - Да, след изчезването й.
Ще ме вземеш ли?
Хенри Шау? Вътре ли си, Хенри?
Ти ли си, Хенри? - Стой далеч от мен.
Отвори вратата.
Казах ти да си вървиш. - Няма да те нараним.
Само имаме няколко въпроса.
Не заключвай... Хенри!
Кой си ти? - Новият охранител в "Мейфлауър".
Значи си я видял?
Кого? - Нея.
Елинор. - Какво знаеш за Елинор?
Нищо, не знам нищо. - Няма нужда да ни лъжеш.
Не лъжа! - Напротив! Какво криеш?
Тя иска да ме убие.
Защо сестра ми ще иска това?
Сестра ти?
Хенри, ти ли уби сестра ми?
Не, не знам какво е станало с нея.
Защо тогава иска да те убие? - Не знам.
Ами записите? - Какви записи?
От охранителните камери. От нощта на изчезването й.
Онези, които си изтрил.
Следвах заповеди! - Кой ти каза да ги изтриеш?
Ландро, Келър Ландро.
Каза да ги изтрия, било важно. Тогава се появи сестра ти.
Онази нощ. От тогава е във всяко мое огледало.
Има нещо, което криеш. - Казах ви всичко.
Сестра ми изчезна на другия ден! Когато ти каза да ги изтриеш,
не се ли усъмни поне малко? - Не.
Просто не исках да знам нищо.
Кажи ни всичко, което стана онази нощ.
Искам само да ме остави на мира. - Ще спре, само ако получи своето.
Докато не разбере истината! - Не знам истината.
Келър заплаши да ме уволни.
Бяхме в мазето. Каза да изтрия записите.
Съжалявам! - Мазето.
Трябва да отидем там и да проверим мазето.
Съжалявам!
Какво има? - На пода има ръжда.
Май е от това, местено е.
Помогни ми.
Кухина.
Добре ли си?
Макс? - Да, всичко е наред.
Бъди тиха, или и двамата умирате.
Връщам се веднага.
Макс, трябва да поговорим.
Просто излез.
Макс, той има пистолет!
Мамка му!
Трябва й едно питие.
Пази се, свят, Джена Макарти има нещо на ум.
За да държиш новаците изкъсо, трябва да имат някаква издънка.
Нищо не те прави по-послушен,
от това да се изложиш пред шефа си.
Лоша си.
Откъде си? - Заповядайте.
Познаваш ли я?
Още не съм се запознала с колегите... Ами ти?
Аз съм помощник-мениджър, върша общи неща.
Ето го питието ти. - Пиеш ли вода?
Да, малко съм жадна, но ще шофирам.
Елизабет! - Помощ!
Не исках да нараня сестра ти! Нито пък теб!
Защо ме караш да го правя?
Пусни ме!
Какво, по дяволите?
Добре ли си, скъпа? Какво се случи?
Здрасти, шефе. Малко е прекалила с пиенето.
Изглежда някой не си знае мярката.
Келър ще те отведе вкъщи. - Разбира се, няма проблем.
Просто я хвани. - Готово.
Ще се оправиш, пий повече вода. Забавлявайте се.
Искаш ли едно? Дай две.
Чантата ми е там. - Ще се върнем да я вземем.
Ключовете ми.
Къде отиваме?
Ще те отведа вкъщи. - Трябва ли?
Пристигнахме. Дай ключовете си.
Чувствам се толкова...
Не, не! - Махни се от мен!
Трябва да поговорим за това! Елинор, само да поговорим!
Елинор! Ела тук!
Нека само поговорим!
Само искам да поговорим!
Помощ, Макс!
Спри!
Не мърдай, кучко.
Защо го правиш? - Млъквай!
Не мога да позволя това.
Само искам да говорим!
Кълна се, няма да те нараня!
Само искам да говорим.
Знам, че си объркана.
Лягай, Елинор! - Елинор?
Искам само да поговорим. Ти проваляш всичко!
Пусни ме!
Вината е твоя, Елинор! Трябваше само да говориш с мен!
Мамка му.
Толкова съм глупав!
Скрий се, Елизабет!
Пусни го, Келър!
Всичко свърши!
О, боже!
Всичко свърши.
Успяхме, Макс.
Нека обобщим.
Дори след като си помогнал на Келър Ландро,
скрил си кухината и си изтрил записите на камерите,
не ти мина през ума, че нещо е, знам ли,
съмнително? - Не, сър.
Но си чул, че момичето е изчезнало? - Точно така.
И ще напишеш показанията си?
Да. - Така ще признаеш вината си
в убийството на Елинор Рейнс.
Да му дадем писалка тогава.
Взе ми думите от устата.
Най-лесният разпит, който съм водил.
За първи път и двамата бяхме доброто ченге.
Трябва да има уловка. - Винаги има такава.
Здравей, Елинор.
Превод 0ld SCho0l
Copyright © www.subsunacs.net