Показвай бързо! Всичко!
Давай де! - Отварям.
Давай, давай!
Ами сейфа? - Няма време за сейф.
Давай, бързо! - Ето, тук.
Запали колата.
Казах, отваряй. - Ще отворя, но не мисля,
че ви хареса това, което е вътре. - Какво по дяволите носиш?
Интересен живот сте си избрали.
Млъкни веднага! - Не ви е грижа, че това,
което правите с живота си, не води до никъде.
Аз ще ти покажа. Ще броя до три.
Едно...
Две...
ВХОД ЗА НИКЪДЕ
Винаги ли ядеш чужда храна без разрешение?
Дай да ти помогна. В хижата имам аптечка
Прости ми, че ти взех храната.
Просто нищо не съм яла от вчера сутринта.
Ти какво правиш тук? - Вчера вечерта ни свърши бензина,
и мъжът ми отиде да търси бензиностанция,
но не се върна. - В колко часа се случи това?
Не зная. Беше късно.
Може ли да използвам телефона ти?
Да, разбира се. Ако го намериш. - Моля?
Можеш ли да ползваш счупено радио?
Не знаеш ли, как може да се поправи?
Тази хижа не е моя. - Тогава, какво правиш тук?
Каквото и ти. Колата ми се развали.
От три дни съм тук.
Три дни? И не си си тръгнал?
И къде да отида? Телефон няма. Колата е разбита.
Нямах възможност да потърся помощ.
Слушай.
Разбирам ситуацията,
но съм длъжна да намеря мъжа си.
Слушай, ето там снощи показваше минус 5 градуса.
Какво искаш да кажеш? - Нищо.
Сигурен съм, че са му помогнали. - О господи.
Слушай, сигурен съм, че той е добре.
Ти имаш кибрит?
Може ли?
Мислех, че ще замръзна тук.
Как успя да оцелееш? Беше под нулата.
В колата имаме одеяла.
Направих от тях нещо като "иглу".
Одеяла ли?
Мисля, че току-що стана най-добрия ми приятел. Том.
Саманта. - Ще ми покажеш ли
къде е колата ти, Сам?
Не си се шегувала, когато каза, че бензина в колата е свършил.
Сам?
А с теб какво се случи?
Колата влезе в канавката, на половин миля от тук.
Когато каза, че си имал проблем с колата, не си се шегувал.
Аз... за малко да си счупя крака. - Боже мой.
Сега вече не ме боли.
Ще остана тук още малко.
Ще почакам, може мъжът ми да се върне. - Ще остана с теб.
Това е добра идея.
Да, за всеки случай.
Скоро ще се стъмни.
Трябва да се върнем, преди температурата да падне.
А ако Адам се върне, а мен ме няма?
Ще му оставим бележка. Имаш ли лист и писалка в колата?
Може би в жабката.
Откъде знаеш, че тук никой не живее?
Дори и да е живял някой, то е било отдавна.
Чудесна кола. - Така ли мислиш?
Да, тя е класика.
Бавна е, очукана. Не зная.
Дай, аз ще го взема. - Благодаря.
Има ли някъде тук тоалетна? - Виждаш ли всичко това?
Това е тоалетната ти.
Ясно.
Вземи. - Благодаря.
Не, аз ти благодаря.
Тези одеяла ни спасиха живота.
Между другото, откъде взе вода? - Недалеч от тук намерих ручей.
В крайна сметка, няма да умрем от жажда.
Ако не броим факта, че се опитах да го намеря отново,
но не можах. - Затова пък имаме резервоар с бензин.
Да. Знаеш ли, че имам няколко кутии с боя,
и гумен маркуч в багажника на колата.
Обзалагам се, че ще прехвърлим бензина от моята кола.
Ще стане ли? - Да, мисля, че ще стане.
И ще се измъкнем от тук. И ще намерим мъжа ти.
Не трябваше да го пускам.
Но ако на Адам нещо му влезе в главата,
не можеш да го спреш. - А защо не тръгна с него?
Той не искаше да излизам от колата,
в моето състояние. - И какво ти е?
Бременна съм. - Но ти пушиш.
Зная.
Това е последната ми кутия.
Ние отивахме да се срещнем
с родителите му, преди да замине.
Да им съобщим новината. Той заминава след две седмици.
Във всеки случай, пуша само когато съм нервна,
Очевидно.
Можеш да легнеш на леглото. Аз ще спя на пода.
Мисля да се измъкнем от тук. - Добре.
По дяволите. О Господи.
Добре ли си?
Къде съм?
Ти...ти беше там, на студа, и...
Коя си ти?
Казвам се Саманта. А ти коя си?
Опитах се да ти помогна. - Къде е Кевин?
Не зная кой е той.
Къде е той? - Ти спеше на стълбите.
Намерих те там. И те пренесох вътре.
Това е всичко, което зная.
Къде отиваш? - Махам се от тук.
Ако срещнеш някой,
ще му кажеш ли за тази хижа?
Ако не намериш никой, върни се.
Мамка му!
Има ли някой тук?
Том? - Не, не е Том, а Джоди.
Видя ли някой на пътя?
Извинявай!
Къде е мобилният ти? - Тук няма телефон.
Какво? Що за дупка е това?
Не трябва да си груба.
Ти каза, че мога да се върна. - Да, но...
Слушай... Как ти беше името?
Саманта. - Така, Сам,
аз не зная, дали си отшелничка,
или серийна убийца, или нещо друго,
но аз трябва да намеря телефон, ясно? Трябва да се махна от тук. Схвана ли?
Вече ти казах, че тук няма телефон.
Ако ми позволиш ще ти обясня... - Значи няма средство за свръзка
в този проклет сарай?
Има счупено любителско радио.
Чудесно. И какво да правя с него?
А тоалетна има ли?
Тук няма.
Аз съм в ада. В третия кръг на ада.
Не срещна ли някой на пътя?
Да, чух, някакъв идиот да крещи в далечината,
но не знам, приятелят ли ти беше, или друг.
Достатъчно съм гледала "Deliverance"
за да разбера, че не си от местните.
"Deliverance"?
Не си ли гледала "Deliverance"?
"Scream" като прасе?
Добре де.
Супер.
Харесва ми запалката ти.
Наистина? Защото са в несметни количества
на всяка бензиностанция в Америка.
Но предполагам, че като живееш в хижа, рядко излизаш от тук.
Аз не живея тук.
Не живееш? - Не, също както и ти.
С мъжа ми ни свърши бензина, и заседнахме тук.
Намерих тази хижа вчера сутринта.
Първо, Сам,
ти не си, като мен.
Ако аз и ти не живеем тук,
тогава, кой живее тук?
Какво?
Струва ми се, че чух нещо. - Мамка му.
Ти си по-голям параноик, от мен, а не пушиш.
Коя си ти? - Джоди.
Ти ли си мъжът й? - Не, това е Том.
Радвам се, да се запознаем. - Какво стана с колите?
Нищо, но ти намерих обувки.
Реших, че може да ти станат. - Благодаря.
Какво е това, трева ли пушиш? - А ти ченге ли си?
Едва ли.
Каква е твоята история?
Моята история? А твоята?
Това е цяла епична сага. Ти си първи.
Вися тук от четири дни, и карам на суха закуска и вода.
И защо висиш тук?
Катастрофирал е с колата.
Слушай, Сам, не трябва да оставяме брадвата отвън.
Това е оръжието ни. - И защо ни е оръжие?
Далеч сме от пътя, а ми се струва, че чух изстрел.
Изстрел? - Така. Тоалетна няма,
телефон няма, а сега говорите и за оръжие, нали?
Разигравате чудесна операция,
но нямам намерение да участвам. Аз тръгвам.
През нощта става под нулата.
Ще рискувам. - До сутринта ще умреш.
Ако планът ти е самоубийство, върви.
Но, ако не възразяваш, защо не оставиш старомодното си скиорско яке?
На Саманта може да й стане.
А сега искам да науча нещо за теб. - Казвам се Джоди, и съм от Детройт.
Скарах се с приятеля си. Свали ме от колата и ме остави.
И защо го направи? - Защото е задник.
Това е всичко, което трябва да знаете.
Е, Джоди от Детройт, можеш да останеш през нощта.
Но ще трябва да участваш. Започни с огъня.
Между другото, за твое сведение, якето е ново и модерно
За твое сведение, не ми пука.
Какво правиш? - Заковавам я с гвоздеи.
Така ще е по-топло.
И как спахте вчера през нощта?
Аз спах на пода.
Наистина?
Мъж и жена сами в гората,
в изоставена хижа.
За какво намекваш? - Нищо.
Аз имам мъж. - Защо не запазиш
мислите за себе си? - Никога не бих го направила.
Жалко. А аз не бих отказала. - Достатъчно!
Ако те интересуват спалните места за нощта,
твоето е на пода.
Саманта ще спи на леглото.
Толкова си грижовен, Том. Аз до теб ли ще съм на пода?
Ще бъдеш на пода сама със себе си. - Скучно.
Винаги ли караш хората да те намразят само след час?
Не разбирам, защо двете да не спим на леглото?
Защото аз казах така.
Защото е бременна.
Тя е бременна?
Браво за пушенето, Сам. Искаш да дадеш на бебето си рак, преди да се роди?
Остави я на мира. - Господи, колко си високомерен.
И как стана така, че попадна в хижата няколко дена преди нас?
Излетях с колата от пътя.
И къде е това място?
Там, на пътя. - А откъде да знаем, че ти не си
някой откачен дървосекач, който примамва млади жени в хижата си
и им казва, че не могат да се свържат и върнат в реалния свят?
Можете да си вървите, лейди.
Ти закова вратата с гвоздеи! - Защото отвън е студено!
Аз не съм убиец и насилник, или не знам каква глупост си измислила.
Тогава кой си? - Човек, чиято единствена
мисъл в главата е да оцелее.
И не си мисли, че ще подобриш положението ни тук с храна,
защото не е така.
Хайде просто да поспим.
Какво гледаш? - Нищо.
Къде е момченцето ти?
Той не ми е момче. Аз имам мъж.
А, да. Няма значение.
Къде отиде този път мистър Роджърс?
Кракът му вече е по-добре, и реши да отиде
по-далеч, за да намери вода и да потърси помощ.
Това ли е всичката храна, която имаме? - Да, и трябва да я пазим.
Ясно.
Какво пък, аз ще вървя. Не ви искам хранителните отпадъци.
Не, погрешно ме разбра. - Няма нищо, всичко е наред.
Някъде наблизо сигурно има място с електричество,
затова ще вървя. - Том от дни търси, но нищо не намери.
Аз ще търся в друга посока.
Той търси напред, а аз ще тръгна обратно.
Аз не съм кучка. Просто винаги така се получава.
Да забравим лошите чувства, нали?
И ако не се видим повече, ти пожелавам успех.
И на теб.
Ти се върна.
Домъчня ли ти за мен?
Благодаря.
За къде пътувахте, преди да се озовете тук?
При родителите на мъжа ми.
Да им съобщим новината.
Те ме ненавиждат.
Теб? Мис добрата фея? Защо?
Те са юдеи. Аз съм католичка.
Не ми приличаш на бременна. - Узнах за това преди седмица.
Трябва да родя през октомври или началото на ноември.
Значи ще бъде малко скорпионче, като мен.
Родена съм на 11 ноември,
но нямам деца.
Защото ли си мисля, че света ще е по-добър така.
Ха! Не е зле, Сам. Ставаш по-разговорчива.
А къде живеят родителите му?
В Конкорд, Ню Хемпшир.
На края на света. - Не е точно така.
Повярвай ми, била съм в тая дупка.
На 100 мили от нея не бих се приближила.
От Сан Диего ли си?
Приличаш на мацка от Сан Диего.
От Вирджиния съм.
От Вирджиния? Какво тогава правиш в Уисконсин?
В смисъл?
Ако сте пътували за Ню Хемпшир, от Вирджиния,
как сте се оказали в Уисконсин? Пътят ли сте объркали?
Ние не сме в Уисконсин.
Слушай, не ме изкарвай идиот,
но сме само на 50 мили от Милуоки.
Не, ние сме на два часа път от Конкорд, щата Ню Хемпшир.
Трудно мога да го повярвам това,
защото пътувах за Сиатъл от Детройт,
така, че не мога да бъда в шибания Конкорд, Ню Хемпшир.
Не може да бъде.
Тук ще си загубя ума.
Мога да се закълна, че вървях по права линия.
А отново се озовах тук.
Ще ти кажа, че тази кучка е откачената тук.
Какво имаш предвид? - Мисли, че сме в Ню Хемпшир.
Ню Хемпшир? - Да. Пътувала за Конкорд, Ню Хемпшир
от Вирджиния.
Питай я! - Да, ще я питам.
Има ли успехи?
Слушай, говорих с Джоди...
Не мога да я понасям повече, Том. Не мога.
Тя е луда. - Никой няма да спори за това сега.
Но тя ми каза нещо странно.
Казала ти е, че не сме в Ню Хемпшир? - Да.
Виждаш ли, тя явно не разбира.
Но ние не сме в Ню Хемпшир.
Тя ли те застави да играеш тази игра?
Саманта, това не е игра.
Даже не сме близо до Ню Хемпшир.
Но не сме и в Уисконсин.
Уисконсин?
Нищо не съм казал за Уисконсин.
Какво каза?
А къде сме според теб, Том? - В Южна Дакота.
В Южна Дакота? Какво говориш?
Ние сме на 50 мили от Милуоки. - Мисля, че зная къде съм.
Пътувах от Оклахома за Южна Дакота.
Вие и двамата сте откачили.
Аз не съм в Уисконсин! Не може да бъде.
А аз съм сигурна, че не съм в шибаната Южна Дакота!
Нещо с тази хижа не е наред. - Не. Знаеш ли какво, Том?
Ти не си прав, ясно? По дяволите Южна Дакота, по дяволите Ню Хемпшир,
върви по дяволите! И ти също!
Ей! Отговори ми честно.
Наистина ли мислиш, че си някъде в Уисконсин?
Честно?
Ню Хемпшир?
В това няма никакъв смисъл.
Ние какво, изгубени ли сме?
Не.
Ако сме изгубени, Адам как ще ни намери?
Ти не мислиш, че той е жив, нали?
Не е важно, какво мисля аз. - Отговори ми на въпроса.
Не.
Ако не направим нещо,
храната и водата ни ще свършат, ако стоим тук.
Утре трябва да отидем колкото се може по-далеч.
Така или иначе, можем да загинем,
но предпочитам да умра, борейки се.
Ей!
Забрави за пътя, Том. - Защо?
Вече достатъчно ходи там.
Добре.
Слушай, съжалявам, ако съм те ядосал.
Сигурен съм, че с Адам всичко е наред.
Не се ядосвам за това, че мислиш съпруга ми за мъртъв.
Ядосвам се, защото ми се струва, че си прав.
Между нас казано, мисля, че мъжа ти е добре.
Не искам да говоря за него.
А приятелят ти?
Той е копеле.
Лошо влияние, както би казала майка ми.
Майка ти?
Да. Наистина, никога не съм я виждала.
Умряла е, когато съм се родила. Баба и дядо са ме възпитали.
Дами, давайте да вървим.
Искам да се измъкнем от тук, преди да мръкне.
Да.
Това ли е голямото разстояние, което си измислил?
Добре ли си?
Ей, откъде си взела тези пари?
Не е твоя работа. - Всичко тук е моя работа.
Получих ги, работейки с приятеля си, ясно?
Това е всичко, което трябва да знаеш.
Момчета?
Какво е това?
Какво има там?
Трябва ли ти помощ, Том?
Ще се справя.
Готово.
Господи.
Прилича на военно бомбоубежище. - Мамка му, Джоди.
Съжалявам.
Тези карти са 20 години.
Може и на 50.
Ей, хора, вижте.
Старо е. От 1925 година. - Майната му.
Сигурно струва цяло състояние.
Либфраумилх.
Немско е, както и картите.
Прилича на Полша.
Как разбра?
Баща ми е германец.
Боб.
Още боб.
Салам. - Баща ти добре те е научил.
Мама ме е учила. Не съм виждала баща си.
Загинал е през войната.
Наистина?
Защо ме гледаш така?
Нищо, просто не мислех,
че има нещо общо между нас.
И какво ни е общото?
Баща ми също е загинал през войната.
Съжалявам. - Не трябва. Случва се.
Такъв е животът. Гледай. Цигари, Сам,
да убиеш бебето.
Млъкни! - Шегувам се.
Давайте да вземем храната, и да се махаме от тук.
Том, не мога да нося всичко това сама.
Това е невъзможно.
Започвам да мисля, че всичко е възможно.
Не, това... това...
изглежда сме в капан! Това ми напомня за Пакман.
Пакман? - Да, нали знаеш...
излизаш от едната страна, и се появяваш от другата,
но винаги на едно място.
Как да минем на следващото ниво?
Не може да бъде.
Утре трябва да тръгнем в различни посоки, и да намерим изход от тук.
За нищо на света. Това е най-лошото,
което можем да направим. Освен това, откъде на къде?
Не зная.
Във всеки случай, мен никой няма да ме търси.
Никой?
Никой. - Защо?
Защото съм израснал в един приют в Южна Дакота,
защото, майка ми е била екзекутирана.
Затова казах никой.
Мога да умра, или изчезна, без никой да разбере.
Това не е истина. - Благодаря Сам, но е истина.
Значи си пътувал към приюта.
Не е важно, за къде съм пътувал. - Но, това би могло да помогне.
Връщах се обратно в дома, където израснах.
Защо? - За да видя един стар приятел.
Може ли да сменим темата, моля?
Мога да прочета молитва. - Извинявай, атеистка съм.
Вече съм готов да опитам всичко. - Аз ще побързам.
Добре.
Тук е дяволски студено.
Ето, пийни си, ще те сгрее.
Мисля, че сме похитени от извънземни.
Какво? - Да. Отвлечени от извънземни,
на космическия им кораб, в безсъзнание,
а после са ни захвърлили някъде в планината.
Може да е станало, докато съм спала в колата.
Да, може да сме близо до зона 51.
Нека да престанем с извънземните. - Но, Том,
ти също приличаш на извънземен.
Много смешно.
Смейте се.
Извънземен.
Къде отиваш?
Зовът на природата, дами.
Може ли да погледна?
Парите. Никога не съм виждала толкова много.
Как? - Наистина ли искаш да знаеш?
Ограбвам бензиностанции с приятеля си. - Наистина ли?
Частни магазини, гастрономи,
всичко, което изглежда безобидно. Понякога ходим в Кеймарт
само да ограбим нещо.
Добър опит.
Нека да ти кажа нещо, Сам. Аз не лъжа.
Не и за това, с какво се занимавам,
или как ги заработвам. Не лъжа.
Разбра ли ме?
Не съм скромна ученичка от католическо училище,
не съм имала привилегията, да уча в колеж,
или на място, където съм искала.
Затова ограбвам хората.
Разбираш ли?
Да.
Те даже не са истински.
Какво говориш? Разбира се, че са истински.
Тук пише, че са напечатани през 1984 година.
Какво си ограбила, магазин за забава? - Какво му е забавното?
Не съм чувала за трезор,
пускаш пари от бъдещето, а ти?
Какво?
Саманта,
в коя война е загинал баща ти?
Във Втората световна, разбира се.
Загина по време на въздушна атака.
Така, Сам, може ли да ти задам един въпрос?
И не искам да ме разбереш неправилно.
Според теб, коя година сме сега?
1962 година.
А според теб, коя година сме?
По дяволите.
Толкова е студено.
Коя година пише тук?
1931?
А тук?
1932? - Не ти ли е странно,
че са толкова стари? - Не, не особено.
Бомбоубежището е затворено отдавна.
Преди колко години? - Не зная. Какво става тук?
Коя година сме? - Преди малко ти казах.
Не, не на бутилката, а сега! Коя година сме сега?
2011.
Някой ще ми обясни ли какво става тук?
Последният път, когато проверих, беше 1985 година,
Саманта мисли, че е 1962 година. - Аз не мисля. Аз го зная!
Това е шега, нали? - Не, повярвай.
Чухте ли това? - Да, вече съм го чувала.
Чувала? Защо не каза? - Не зная.
Може би е ловец.
Господи, там има някой.
По дяволите, това е Майкъл Майерс.
Познаваш ли го?
Не започвай отново. Том, какво ще правим?
Останете тук.
Ей, сър, ние заседнахме тук. Ей! Сър.
Стой, стой, стой.
Какво? - Това е немски.
Какво казва? - Не зная. Говори много бързо.
Хвърли брадвата, Том.
Приятел, слушай, няма да ти навредим. - Не мисля, че се страхува от теб.
Саманта, кажи му каквото и да е.
Ние сме невъоръжени.
Не мисля, че е от спасителите.
Добре ли си?
Да.
А ти?
Добре сме. - Да, супер.
Къде отиде той? - Не зная. Мъчи се да оправи радиото.
Няма от сутринта. Мисля, че има емоционални проблеми.
Какво иска от нас? - Може да живее тук.
Не.
Никой не живее тук.
Любителско радио,
старо вино, бомбоубежище,
психясал немец.
Мамка му.
Какво?
Мисля...
Мисля, че сме в друг период от време.
Неговото време. През тридесетте?
Може би четиридесетте. Втората световна война?
Да, това обяснява защо има бомбоубежище.
Том, ти си направил пътешествие във времето през 2011 година?
Ти... ти ли ни доведе тук?
Зная, че 2011 година ти звучи като много далечна,
но не сме толкова напреднали.
Даже на Луната не сме летели от 60-те.
Ще полетим до Луната? - Предполага се.
Ти не считаш, че сме летели на Луната? О, аз мисля, че Елвис е жив,
и никой не е стрелял в Джон Кенеди, нали?
Някой ще застреля Джон Кенеди?
Боже мой. - По-добре да не говорим за бъдещето.
Лесно ти е на теб, Том. Знаеш, какво ще се случи.
Зная ли? Изобщо не зная, на какво е способен този.
Той е психопат. - Той е изплашен.
Даже по-лошо.
Мамка му, той идва. Приятно ми беше да се запознаем.
Махни се от него, задник! - Какво ще правиш?
Какво искаш? - Том!
Остави го на мира!
Разбираш ли английски?
Английски!
Световен език.
Ти нацист ли си?
Моля те,
не прави това, което си замислил, не трябва! Моля!
Стой!
Мамка му!
Джоди, Сам!
Чувате ли ме?
Той е шибан нацист.
Аз съм бременна.
Какво правиш тук? Американка ли си?
Аз не...
Какво правиш тук? - Остави я! Кажи му, че искам да ям.
Тя иска да яде. Всички сме гладни.
Наистина? Огладнели сте?
Коя си ти?
Ей! - Откъде си го взела?
Иска да знае от къде е медальонът ти. - От майка ми.
Бил е на майка й.
Не!
Имаш три секунди, да ми кажеш, откъде си го взела.
Едно. - Мамка му! Мамка му!
Две! Три!
И аз имам такъв медальон!
Откъде си го взела?
Не може да бъде. - Какво?
От майка ми.
Том, ти имаш ли медальон?
Какво? - Медальон, медальон като този.
Не, защо? - Не зная, какво става,
но ако имаш медальон, кажи му веднага,
преди да е направил нещо ужасно.
Вие имате еднакви медальони?
Нима това не е прекрасно? Добре дошъл в кошмара ни.
Ако оставиш пушката си за повече от две секунди,
може би ще се разберем.
Но това явно го няма в речника ти, нали?
Не мога да го преведа.
Пука ми, дали разбира, или не.
Какво искаш да му кажа?
Кажи му, че зная това, което не знае.
Какво знаеш?
Как се развързват възли.
Коя е тази жена на снимката?
Майка ми.
Баба ми.
Баща ми се казваше Ханс Нюман.
Не може да бъде.
Така, а каква е моята роля във всичко това?
Кога е рожденият ти ден?
Не искам да отговарям на този въпрос. - Кажи ми датата.
11 ноември, 1962 година.
Тогава е терминът ми.
Фамилията ти е Коен.
А баща ти е Адам Коен, нали?
Родителите му са те отгледали? - Да.
Значи, той е загинал във войната?
Всички ние сме роднини.
Само не представяй нещата така, сякаш съм ти майка, Том.
Защото това е голяма глупост. - Повярвай.
Да върви всичко по дяволите!
Аз не съм твоя майка.
Даже нямаш медальон.
Имах. Но не го запазих.
Не, казваш го, просто за да кажеш нещо.
Аз не съм бременна.
И нямам намерение да го правя, никога.
Може би не сега, но през тази година.
Не, заклех се никога да нямам деца!
Не искам да имам нищо общо с това, никога.
Да, забелязах го, когато бях на четири дни
ме дадоха за осиновяване.
Не съм била аз, Том. Не съм била аз.
Зная, че не си била ти. Беше щатът Южна Дакота.
За какво говориш? - Майка ми беше осъдена на смърт
за убийство и въоръжен грабеж.
Ограбвала е магазини и бензиностанции по целия Среден Запад.
Застреляла е касиер. Убила е и баща ми, Кевин Бланк.
Не, ти лъжеш. - Лъжа?
Защото съм се родил в женския затвор на Южна Дакота на 12 декември 1985 г,
осем месеца преди да я екзекутират.
И единственото нещо, което ми остави, беше кутия с боклуци,
сред които беше и малък сребърен медальон,
който изглеждаше точно така.
Затова, Джоди. Погледни ме в очите и кажи, че лъжа.
Ти каза,
че майка ти е умряла при раждането?
И Адам? - Баща ти?
Беше убит във Виетнам.
Съжалявам. - Какво се е случило с теб?
Останах да живея със семейството на Адам,
защото нямаше друго.
Те ме ненавиждаха, и имам белези като доказателство за това.
О, той какво... - Да, бащата на Адам пиеше.
И теб не са те обичали много.
Зная.
Ненавиждах ги за това...
растях ден за ден, а даже нямах снимка на майка си.
Затова пазех медальона,
но така и не разбрах, какво се е случило с нея.
А баба ти?
Тя се омъжи за американец.
Загинаха в катастрофа преди няколко години.
Много съжалявам.
Разбираш ли, какво става тук?
Би могъл да ни помогнеш да разберем всичко това.
Какво означава всичко това?
Тази хижа, бомбоубежището,
цялата тази глупост?
Добре, както искаш.
Искам само пет минути с него.
Пет минути.
Пет минути минаха.
Какво правиш?
Всичко е наред. Всичко му обясних.
Не можеш да го развържеш. Той е луд. - Няма да ви дам да го връзвате.
Той не мисли, че сме роднини, разбираш ли?
Той мисли, че сме ненормални. - Той е мой баща!
Моля те.
Повярвай ми.
Развързвам те, защото съм сигурна,
че ти, Ханс Нюман, си мой баща,
и аз съм ти дъщеря.
Доверявам ти се,
и се надявам, че и ти ще ни се довериш.
Какво? Ще му позволиш да си отиде.
Не мисля, че ще отиде далеч.
Мъжът ми е в армията. Той е зад граница.
Напълно съм сама. С детето нещо не е наред.
Трябва да знаеш, че това го сънувах. - Какво си сънувала?
Сънувах, че умрях при раждането.
Бях съвсем сама, защото Адам беше зад граница.
Бърза помощ не дойде навреме.
Аз също имах сън. - Какъв сън?
За свещеник, който се отнасяше лошо с мен.
Аз го застрелях,
а после и себе си.
Аз сънувах, че ме екзекутират
за убийството на Кевин.
Всички сме сънували смъртта си.
Не,
всички сме сънували бъдещето си.
Нищо от това още не се е случило.
Ние можем да го променим. Можем да го преустановим.
Това трябва да е причината, за която сме тук.
Саманта, нали казваше, че баща ти е загинал при бомбардировка?
При какви обстоятелства е загинал?
Той... той е бил убит, когато е загубил връзка с отряда си.
Трябвало да намери бунтовниците зад граница.
Това е всичко, което зная. - Ясно, а къде е умрял баща ти?
Във Велюне.
Ето я хижата и бомбоубежището.
Точно в края на този кръг, ето тук.
Щом сме тук, значи днес е тоя ден.
И всички скоро ще умрем.
Или всички ще оцелеем. - Какво подозираш?
Изслушайте ме.
Каквато и да е причината,
имаме шанс да предотвратим неговата смърт.
Ако той оживее, майка ти няма да се ожени втори път.
А ако това не стане,
може би тя ще е с теб, докато Адам е във Виетнам.
Тя ще те заведе в болницата.
Няма да умреш при раждането.
Това ще означава, че Джоди ще израсне с майка си.
И може да не стане такава, каквато е.
А аз да израсна с истинската си майка.
Това е невероятно. - Това е всичко, което имам.
Да, това е лудост!
Джоди? Какво?
Белегът ти.
Какво му е?
Изчезнал е. - Ние променяме събитията.
Трябва да се убедим, че Ханс ще е в бомбоубежището
при бомбардировката. - Да.
Майната му. С вас съм.
Ханс?
Ние сме на твоя страна. - Не се приближавайте!
Не искам да нараня никой от вас.
Оставете ме, да изпълня заповедта.
Казва, че трябва да изпълни заповед.
Майната им на заповедта, Ханс! Тук става нещо много по-голямо.
Те мислят, че е провалил задачата.
Ще започнат бомбардировка.
Ало? Ало? Ало?
Не работи. - Сам!
Саманта!
Кажи му, кажи му!
Стойте!
Не се приближавайте.
Ако изпълниш задачата си, ще загинеш,
а ако загинеш, ще си отговорен за съдбите ни.
Трябва да изпълня задачата. - Немците няма да спечелят войната.
Не, Том. Може би той иска да умре.
Не, ние сме тук, за да го спасим. - Не, Том. Ясно е какво искаш.
Може би това е нещо по-важно, от нас.
По-голямо, от този шибан нацист!
Казва, че не е нацист. Той е войник.
Ханс, трябва да останеш с нас! Ако не дойдеш с нас, ще умреш!
Махай се от пътя ми!
Не, Том!
Не!
Не! Джоди! О боже, о боже.
Джоди, о господи.
О господи. О господи.
Мамка му, белегът се появи отново.
Сам! Сам, Сам, помощта ти ни е нужна.
Трябва да натискаш тук, ясно? Сложи си ръката. Помогни ми.
Всичко е наред. - Тя не трябва да умре, ясно?
Ако тя умре,
мен няма да ме има.
Какво означава това?
Ако тя умре...
О! Ти ще изчезнеш.
Спаси Ханс. Спаси Ханс.
Ще го спася. - Спаси Ханс.
Ще го спася. И нас ще спася.
Том, Том, Том. Ако спасиш Ханс, тогава... тогава...
Може никой от вас да не съществува.
Може никога да не срещна Адам. Може... може...
Зная.
О господи.
Ханс, Ханс!
Ханс!
Всичко е наред. Всичко е наред.
Ханс! - Всичко е наред.
Ханс!
Остани с мен. Остани с мен.
Не трябва.
Пакман.
Не. Не!
Ти го направи! Ти го направи!
Ти ги уби! Нима не разбираш?
Трябва да отидем в бункера.
Ако умреш ти, ще умре и тя.
Майка ми, жена ти.
Разбираш ли?
Спаси се заради нея. Заради мен.
По-бързо!
Мис? Мис?
Мис?
Съжалявам. Ето, вземете.
Благодаря. О, мис,
забравихте това.
Съжалявам. Аз просто...
имам странното чувство, че съм била вече тук.
Това място действа странно на хората
Да ви насоча ли, или нещо друго?
Не, зная пътя.
Приятен ден.
Всички пари от касата, веднага!
Давай!
Не трябва да крещите. Ще го отворя.
Без фокуси.
Продължавай! Давай, приятел!
Дай ми шибаните пари!
Ето, ето вземете. Ето тук.
Сейфа.
Много жалко, че живеете такъв живот.
Всичко, което можете, е да оберете магазин за жълти стотинки.
Казах да отвориш сейфа, веднага. - Ще го отворя,
но не мисля, че имате сили да видите, какво има вътре.
*Пропускам обаждането ти*
*Остави съобщение след сигнала*
*Аз обърках всичко*
*Ти знаеш, как е*
* Няма да дойда*
*Няма да мисля за това*
* Няма да ме има*
*Това е просто тяло*.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ OSPAMOX