Часът е 2:18 сутринта, месецът - февруари.
Седя на тази пейка в парка от почти четири часа.
Кучи студ!
Защо седя тук? Защо още седя на тази пейка?
Най-добре да превъртя малко назад.
Да се върна назад и обясня.
Всяка връзка достига един преломен момент.
Кръстовище между това да подминеш и да продължиш напред.
Наричам този момент "Е".
Е? Какво правим с живота си?
Мисля, че си невероятна. Ти си невероятно момиче.
Невероятен човек си. - Късам с теб.
Така трябва. Съжалявам, Джейсън, трябва ми някой, който е готов.
Искам да съм с някой, който не си пие кафето от паница.
Какво? - И спи на матрак.
Не ме учуди това, че къса с мен... - Закъснявам за работа.
Учудих се, защото не знаех, че сме гаджета.
Аз не съм този, от когото имаш нужда.
Когото заслужаваш.
Съжалявам, че не мога да съм този човек.
В нейна защита, вярно правехме секс ежеседмично от месец и нещо.
Окъснях за работа.
В моя защита, това е свалка, която остъргва същността на връзката.
Съжалявам, Джейсън. - Не, разбирам те. Разбирам.
Това, което разбрах, бе, че вече определено не бяхме гаджета.
ОНЗИ НЕЛОВЪК МОМЕНТ
Получи ли ми съобщението. - Пътувам към теб.
Закъсняваш. Какви ги вършиш? - Какви ли?
Кристи скъса с мен. - Кофти. Коя е Кристи?
Вера, вкъщи ли си?
Не знаех, че имаме гости.
Подранил си. - Да, не отидох на фитнес.
Това е адвокатът ми. - Адвокатът ти!
Доста е добър като адвокат. - Всичко наред ли е?
Жена ти каза, че правят страхотен секс? - Да, точно.
Не вярвам. - Така каза. С някакъв Харолд.
И адвокатът й беше там с вас? - Приличаше на Морис Честнът.
Кой е това? - Играеше в "Момчета от квартала".
Рики? Обожавам го!
Но вече не. - Кой изглежда като него?
Кофти прилика. - Адвокатът й. Той приличаше на него.
И просто си е седял там с вас? - Да бе, какво е правил там?
МУЗИКА Давид Торн
Защото тя иска развод.
И иронията беше, че адвокатът й, дето прилича на Морис Честнът,
е този, с който тя спи. - Харолд! Мамка му на Харолд!
Той каза ли нещо? - Че харесва обувките ми.
Какво е казал? - Каза, че харесвал обувките ми.
Ами прав е човекът. Обувките ти са яки.
Не заслужавам това.
Какво да го правим? - Да му намерим проститутка.
Нямаме пари. - Ще вземем евтина. С купон.
Ето виж статията. - Не!
Пише, че по Източната част има доста проститутки.
Кефиш ме как вярваш на всичко, което четеш.
Не е вярно. - Напротив. Все едно си на девет.
Пише и че са готини. Обличат се като хипарки.
Силно се съмнявам да е така. - Защо иначе ще го пишат?
Не знам. - Прочети го.
"Облича се нормално. Захвърлените на пода ботуши
и преливащият с кондоми шкаф бяха единственото, което я издаваше."
Яко, нали? - Здравейте, Фред е.
Здравей, Фред. - Не говориш по телефона.
Ти си тук и можем да те видим. - Точно така.
Трябва да презентирате корицата на книгата на Силвърман.
Подготвили сте се, нали? - Ще дойдем.
Това е празен лист.
Това е златна мина.
Дадохме ви купища предложения. - За тези ли говориш?
Сред тези страници е това, което ще видите навсякъде.
И ние можем да ви го дадем. Но говорим за "Неочакваната принцеса".
Това е велико заглавие, което се дави в море от скучен пастел.
Не искате това. - Нямата нужда от това.
Знам какво искате. - Той знае.
Корицата трябва да загатва сюжета. - Не да го разголва.
Говорим за фройдисткото изпълняване на желания.
Черно и бяло. - Готино, но семпло.
Изследвания с ЯМР показват, че женските мозъци светват,
когато им покажат снимка на... - Пенис?
Какво?
Не. - Не
Ясно.
Мозъците им светват като фойерверки, когато им покажат снимки на...
... обувки. - Обувки.
Обувки.
А нищо не крещи "изпълняване на желания" като Кристиан Лубутен.
Попитайте която и да е жена в стаята.
Харесва ми.
Пак ли дрискаш? - Ни най-малко.
Всеки божи път. - Не е това. Слагам си автобронзант.
Казах на една мацка, че съм на почивка и няма да се видим.
Опитвам се да я разкарам от кръга. Също така дрискам.
Всеки път.
Събра си вещите, а? - Взех каквото можах.
Пак ли дрискаш тук? Боже! Всеки път.
Това сладолед ли е? - Стига, Майк.
С фъстъчено масло и шоколад. - Дай да видя.
Ще излизаме. Никакъв сладолед. - Не върви с уиски.
Имам нужда от него. - Да не си дебела тийнейджърка?
Да не си Бриджит Джоунс? - Сега ще се обиждаме ли?
Дай ми го. - Няма, разкарай се от мен.
Дай сладоледа. - Пусни ме, бе!
Никой няма да яде сладолед. - Това беше супер.
През прозореца ли го хвърли? - Излизаме.
Сигурно си развълнуван. Няма я тази енергия в една връзка.
От толкова време съм извън играта.
Въобще не си и играл. Ти си женен. - Искате ли бонбон?
Да. - Това е за теб, а това за теб.
Странен бонбон. - Знам, това е "Виагра".
Дори да се натряскаш, ще ти стане. - Като бомба с часовников механизъм.
Шибани идиоти. Идиоти!
Знам. Пиян съм като мотика. - Точно така.
Но не смятам да спирам. - Не мога да го направя.
Можеш.
Точно така. Кажи си: "Аз съм готин доктор".
При мен би проработило. - Сериозно?
И при мен би проработило.
Давай, Челси.
Божичко! Прекрасни обувки. И аз си търсех такива.
Благодаря ти. - Красива си.
Това е приятелят ми Даниел. Невероятен е, но е девствен.
Винаги има уловка, а? - Искам да топна чушлето преди бала.
Здрасти, аз съм Софи. - Знам, че си.
Уиски! Обичам те, пич. - И аз теб.
За първи път го виждам този.
Как е, приятел?
Пия сам в бар пълен със задници.
Отгоре на това момичетата май ги харесват.
Помниш ли, че в колежа момичетата, които харесвах, харесваха теб?
Ребека Даниелс. - Точно така.
Тя беше секси. - Беше. Ставаше си.
Къде е Майки, който я свали?
Защото този пич беше направо велик.
Една те зяпа от бара.
Да погледна ли? - Не още.
Сега? - Не.
Да бе, ще да не поглеждаш?
Почивка от жената? - Да. Тя се чукаше с Харолд.
Винаги им един Харолд. - Винаги им един Харолд.
Когато бях малък, отварях прозорците в стаята
и лежах гол върху завивките. - Защо?
За да разбера как се чувстват бездомниците.
Познато ли ти е това чувство?
Да жадуваш познание?
Знам.
Прилича на Морис Честнът. - Че кой прилича на него?
Никакъв пример за подражание не е. - Кой е Морис Честнът?
Очевидно е страхотен адвокат.
Написах номера си на подложката. Използвай го, когато си готов.
Искаш да те заведа вкъщи ли? Не съм в настроение.
Седнал си на палтото ми.
Така е. Съжалявам. - Няма проблем.
Лека нощ. - Лека.
Ще пийна нещо. Ти искаш ли?
Не, мерси. - Нека те почерпя. Водка сода?
Просто едно питие. - Не, мерси.
И аз ще пийна. Ще те почерпя. - И ако питието ми хареса, какво?
Много ми се иска да чуя какво мислиш, че ще стане.
Ще ти кажа. Ще идем да играем бирен понг със съквартирантите ти
и ще ме заведеш у вас в "Мъри Хил". - Как разбра къде живея?
И ще слушаме как съквартирантът ти чука Хилари,
или както там и е името, докато заспим.
И след година пак ще висим в бара с приятелите ти,
но ти вече се чувстваш длъжен да се оженим,
защото мислиш, че това искам. - И после ще се срещнеш с родителите,
чудейки се дали те намират за красива. - Умна.
За умна.
И ще пием кофти шардоне. - На кофти парти.
Ще водим кофти разговори. - С кофти хора.
С неговата кофти майка. - Която не те намира за умна.
Красива. - Не те намира красива.
Защото за нея никоя не е. - И никоя няма да бъде.
Само исках само да я почерпя едно. - Но не е само това, нали?
Това беше предложение за брак. - Брак? Не...
Просто водка сода.
Майната ви!
Питие? - Да.
Ти си невероятен. - Да се изнасяме.
Харесва ли ти така? "Седнал си на палтото ми."
Трябва да използвам банята ти.
Мамка му! Вдигни!
Пич, имам голям проблем. - Ти ли? Аз трябва да се изпикая.
Долу съм като онова от "Риск печели, риск губи".
Като Къци? - Да, като него.
Не, бе, като онова дето спира колелото.
Прекалих с виаграта, а ми се пикае.
Застани хоризонтално. - Хоризонтално? Какво...
Застани в хоризонтално положение. - Аз или той?
Той е перпендикулярен на тялото ми. - Опитай.
Това е най-тъпата идея, която съм чувал...
Чакай. Работи, пич, работи.
Слушай ме. Мисля, че момичето, с което спах, е проститутка.
Това е супер. - Не е. Ами ако иска да й платя?
Нямам кинти. - То се знае.
Загазил съм. Трябва да ми помогнеш. - Ако поиска пари, кажи, че си жиголо
и тарифите ви ще се изключат взаимно. - Безполезен си.
Пенисът ти докосва ли водата? - Майната ти.
Коя от вас, дами, използва автобронзант?
Аз, защо?
Защото го използвах като лубрикант.
Защо не прочете етикета? - Бях пиян.
Отдолу съм оранжев. - Я виж ти!
Кой да знае, че това е възможно?
Не знаех, че си мениш цветовете. - Прилича на картоф.
Прилича на пътен конус. Прилича на сирене чедър.
Прилича на Спайк Лий на мач на Никс.
Прилича на колата от "Царете на хаоса".
Кажете какво правихте вие снощи.
Панирах се и си тръгнах. - Това е поминъкът й.
Обрал си проститутка. - Не съм.
Напротив. Ти си антиподът на Робин Худ.
Не съм я обрал. А всичко останало в нея бе перфектно.
Беше умна, забавна. Мой тип момиче.
Освен факта, че се чука наред.
Да, само това пречи на една евентуална връзка.
Майната ви. - Сдуши ли се вече с онова момиче?
Толкова бързо? - Трябва да я разсмееш.
Дай ми телефона си. - Дай му го.
Някой може да те превари. - Снощи си изкарах невероятно.
Вие бяхте страхотни. Но сега ще се обадя на Вера.
Трябва да разрешим проблемите си. - Не. Не ти трябва да го правиш.
Прекарахме добре снощи. - Да.
Какво? - Тя...
Сменила го е. - Кое?
За кого говориш?
За Вера.
Статусът и беше "омъжена", а сега пише...
Нищо не пише.
Ожених се за умно момиче. За правилното. Нали?
Записах медицина след колежа. Направих каквото трябваше.
Зачеркнах кутийки.
Имали сте различни кутийки. - Еднакви бяха.
Сигурен ли си? Трябва ти повече опит с тях.
Поеми по пътя на правилните кутийки. - Няма нужда.
Трябва да се обадя на Вера и да се разберем. Това е.
Ще й се обадя. - Боли ме да те гледам така.
Да.
Това е шанс да се позабавляваме. - Трябва да се държим един за друг.
Кога отново ще сме ергени. Скоро ще се задомим
и ще станем скучни. Да сграбчим момента.
Не знам. - Ще те подкрепим.
Оставаме ергени с теб. - Всяка вечер ще е като снощната.
Няма да завързваме връзки. - Няма да си сменяме статусите.
Нали?
Брой ме. - И мен.
Хайде. - Хайде.
Майкъл? С нас ли си?
Майната му. С вас съм.
Доста мрачен край за книга. Трябва да оставим надежда у читателя.
И откъде я изкопахме тази? - Пресен магистър от Чикаго.
Магистър по сантименталност? - Не бих казал.
Трябва да вярваме във възможността. - Миличка, добре дошла в Ню Йорк.
Ти си млада и красива и светът е в краката ти.
Но все още не си нечия първа жена. - Всички сме красиви.
Вижте кой дойде. Радвам се, че успяхте.
Да ви кажа честно, много съм развълнувам за тази корица.
Започваме. - Добре.
Майка му стара!
Как сте всички? - Добре, добре.
Ще ни разкажеш ли повече за подхода ви при тази корица?
ПРОСТИТУТКАТА
Аз не бих отказала малко обяснения.
Това... Това е, каквото е.
Така казваш, когато получиш глоба за неправилно паркиране.
Знам. - Изглежда мъжът иска да избяга.
Така ли?
А не трябва. Мъжете не бягат от този град.
Тя ще го занесе вкъщи с торбата,
ще му повярва и щом преспят заедно, той ще се покаже като задник
и ще избяга посред нощ.
Та, кажи ми, Джейсън, защо мъжът не би останал?
Помислих те за проститутка.
Какво? - Проститутка.
Защо? - Заради знаците.
Какви знаци? - Имаше курвенски ботуши.
Имаше много кондоми. - Защото не правя много секс.
Бяха знаци. - Какви знаци?
Ами статията? - Правех проучване за една книга.
Имаше пликове с пари. - Така плащам наема,
за да не плаща той данъци. От колко време живееш в Ню Йорк?
Очевидно не достатъчно дълго. - Да.
Мога ли да ти се реванширам? Нека ти се реванширам.
Искаш да се реваншираш?
Ще ми позволиш ли?
Не знам.
Ще ти дам номера си.
И... може би ще можеш.
ВЪРВИ НА МАЙНАТА СИ.
Не наричаш жените проститутки. Дори истинските проститутки.
Ще приобщя Ели. - Не, няма.
Ще я вкарам в кръга. - Кръг?
Група жени, с които се сваляш, за да заблудиш останалите.
Че искаш да излизаш с една от тях. - Трябва да ти направим кръг.
Ще ти помогне с прехода. - Няма нужда.
Не мога да задържа 1, камо ли няколко. - Ще си с тях за малко
и след това ги отпращаш. - Като в колежа.
Или капитализмът. - И после подновяваш кръга.
Кръгът е физическо и духовно... - Основно физическо.
... подмладяване на мъжката душа. - Каквото на вас ви липсва.
Приеми го като спа. - Спа за пениса ти.
Пенис спа. - Използвай всички налични средства.
Жените обичат персонализацията.
Вие сте идиоти. - Ти си идиот.
Вера!
Съжалявам, че нахълтах така... - Какво правиш тук?
Добре, виж.
Ужасно е да искам това от теб, но...
От известно време усещам една болка.
И просто...
Не знам.
Дошла си за помощ. - Дойдох да се извиня.
Дойде, защото се нуждаеш от помощта ми.
Мислех си за теб.
Това беше просто едно недоразумение.
Каква щях да изляза, ако не го бях намерила за забавно?
Щеше да си като всяко друго момиче.
Наистина съжалявам. - Но аз не съм като останалите.
Не. Явно не си.
И постепенно си изградих собствен стил.
И сега... - Правя дизайн на книжни корици.
Измежду други неща. - Караш хората да повярват в нещо
и да пожелаят да го купят. - Да повярват в корицата.
Обратното на това, което са ги учили. - Да съдят за книгата по корицата.
Точно така. - Това нередно ли е?
Нередно е. А аз бях окуражаван да го правя.
Поредният пример за лоши родители.
Сегашната ти професия ли е мечтаната работа?
Може да е забавна. Но обичам ли я?
Не. - Не искаш ли да обичаш нещо?
Ти имаш ли нещо, което обичаш?
Започнах серия от лекции. Каня автори да говорят за книгите си.
Това е прекрасно. Хората идват ли? - Не.
Но нищо. Ако продължавам да упорствам,
може да се превърне в нещо изключително.
Ако някой път намериш време, добре си дошъл на някоя от тях.
Не знам. Не разбрах дали са ти важни или не.
Съжалявам. Смехът ми прозвуча странно.
Това е любимото ми място в града. - Да, красиво е.
Наречи ме романтичка, но...
... хайде де.
Това си ми е мечта, да имам ключа за Грамърси Парк.
Чарът на Ню Йорк е, че си обграден от недостъпни неща.
Чарът му е в това, че те кара да мислиш, че са достъпни.
Обичам да огледам, преди да купя.
И аз. Междувременно може да идем у нас.
Доста прилича на тази къща. Само дето няма нищо общо.
Трябва да се прибирам. - Добре, у вас да е.
Добре преговаряш. - Май бръщолевиш каквото ти падне.
Само се опитвам да те разсмея.
Получава се, а това не ми харесва.
По дяволите!
Още не сте намерили маце за Майк? - Не.
Никаква подкрепа не си му. - Напротив.
И все пак, нищо? - Не е лесно.
Ами свирка? - Не, мерси. Може би след 10 минути.
Да ти направя свирка е назад в списъка ми с желания.
Вярно? - На първо място бих се самоубила.
Господи! А на второ? - Да изчаквам присъда в "Гуантанамо".
Стига, бе! Блус? Ти сериозно ли?
Какво толкова се е вкиснал тоя? - Не знам.
Докарва си имидж на мрачен и мистериозен самец.
Бих му пуснала. - На него?
Не може хем да си красив, хем талантлив.
Мой ред е, така че не си прав. - Някой ще загази.
Усмихни се, задник. Твой ред е.
Извинявай. Исках да те поздравя. Едва не се разплаках.
Беше мрачно и мистериозно. - Благодаря. Към това се стремях.
Казах ти. - Това е Челси.
Може да не е красива, но пък как свири на пияното само.
Аз съм Диего. - Знам, че си.
Предупреждавам те, много с агресивна. - Така ли било?
Но можеш да я укротиш с текила и комплименти.
Вкъщи ли си? - Не, в болницата. А ти?
Прибирам се. - Добре. И?
Как беше? - Невероятно. Тя е невероятна.
С теб ли е сега или...?
Не точно.
След полунощ? Наистина? - Не можах да заспя.
Радвам се да те видя.
Какво стана с пианиста? Родриго. - Диего.
Неловко ми е да излизам с по-хубави от мен мъже.
И на мен. - А и тренира.
Не искам мъж, който тренира. - И аз тренирах веднъж. През 2004.
Започнах с дъмбели петнайски. После минах на по-тежки.
Ако пипнеш... - Не искам.
След това малко клекове. - Поне си научил кое какво е.
Виждаш ли това? - Не. Само сланина.
Това става, когато тренираш... веднъж.
А ти какво правиш тук? - Как така?
Щеше да излизаш с момичето от Тринити.
Вярно. Казах й, че не си търся сериозна връзка.
Защото, ако вече не ви е забавно, всичко приключва, нали?
Точно така. Схванала си. - Знам врътката, брато.
Мислех, че я харесваш. - Така беше.
Беше готина, умна забавна и начетена.
От добро семейство. И правеше най-страхотните свирки.
Така казваш за всички свирки, които са ти правили.
Общата променлива във всички случай съм аз.
Явно съм много добър в получаването на свирки.
Наздраве за готините свирки, които получавам.
Голям си идиот.
Е? Къде ни води тази връзка?
Мамка му!
Виж, ти си невероятно момиче.
И ако търсех връзка, може би,
но знаеш, че не търся нищо сериозно.
Да, знам. Ако вече не ни е забавно...
Пич, как мина с проститутката?
Проститутка ли ме нарече? - Имах предвид другата...
Да. Не се изразих правилно. - Мислиш ли?
Да. - Майки?
Майки, ще затвориш ли вратата? - Мамка му!
Извинявай. - Не се коси.
Кафе? - Не, мерси. Трябва да бягам.
Но поне предлага. - И аз предлагам.
Не си. - Извинявам се за всичко, което казах
и казвам, и може да кажа. - Извинение! Сладур.
Харесвам го повече от теб. - Че той си е по-добър от мен.
Истина е. - Чао.
Излезе с Ели, а прави секс с...
Алана. - Господи!
Направих го за теб? - За мен?
Спа с нея заради мен? - Точно.
Благодаря ти! Ако ми трябва още нещо, ще се обадя.
Просто си затварям кръга, човече.
Ели тъкмо влиза, а Алана ми каза "Е".
Е? - Да.
Нищо хубаво не следва, след като момиче го изрече.
"Е, накъде сега?" Е, какво ще правим?"
И са ти го казали? - Казаха ми го.
Това е моментът за бягство. - Винаги ли?
Винаги.
Ти си пълен идиот.
И Челси пак те е уредила с маце? - Да, един вид.
Секси ли е, готина, умна? - Да, всичко това.
Наистина? - Е, няма да излизам с нея.
Не става за гадже, ако това намекваш, така че се успокой.
А ти видя ли твоята? - Ели. Да.
Ходихме в парка. - Хареса я още като проститутка.
Да не се влюбваш? Личи ти. - Не, човече.
Правих секс с Алана. - Чукал си и двете?
Топнал си чушлето два пъти? - Не съм...
Минал си ги и двете. - Не съм. Ели се прибра, Алана дойде.
Това харесвам в теб. Не се впрягаш. Имаш резервни варианти.
Ти си като Джъдж Райнхолд в "Ченгето от Бевърли Хилс".
Само дето си пълен задник.
Ало, Ели е. - Здравей. Джейсън се обажда.
Утре ще те водя на среща. Грамърси Парк. Облечи се прилично.
Без въпроси. Навита ли си?
Да. - Вера, трябва да поговорим.
Майки, звънна ли на онази с очилата? - Ще минеш ли през кабинета довечера?
За какво си говорихте? - Не. Не пикая. Влизайте смело.
Първо, явно си намерил Немо. Второ, кога ще се видите?
Довечера. - 1-во, прилича на нос на снежен човек.
Ще спреш ли? - И второ, нали работиш довечера?
Може да мине през болницата. - Добра идея, пич.
Да комбинираш работата със среща. - Комбинативен съм си.
Неангажиращо, иновативно. Добра работа, човече.
Готино сако. Защо си се пременил?
Очаква ме велика нощ. Ще се представя за богатия г-н Вон Ферингтън.
Много яко! - Игрички? Хлътнал си.
Ти какво ще правиш? - Ще излезем с Челси и ще решим.
Отново? - Защо винаги те урежда?
Виждал ли си огледалото? А мен? Аз съм най-красивият и е най-лесно.
Как ли пък не! - Имам страхотни очи.
Това са пълни глупости. - Да бе, да.
Идиот.
Знаете ли, че Джеймс Харпър е живял тук?
Бил е кмет на Ню Йорк.
Избрали сте прелестна къща, г-н Вон... - Ферингтън.
Вон Ферингтън.
Това е един от най-добрите имоти в града.
Благодаря. - Няма защо.
Вижте оригиналния инкрустиран паркет.
И това. Нека ви го покажа.
Неограничен достъп до частния парк.
Едно от най-големите предимства да живеете тук.
Неограничен? - Напълно.
Обърнете внимание на кованото желязо. Оригинални решетки от ковано желязо.
Оригинално? - А тук имаме прекрасен полилей,
който е кристален. Погледнете детайлния таван.
Килимът Обасан е автентичен.
А на прозорците имаме прекрасни витражи.
Да се махаме. - Защо?
Вижте детайла на този плакат. - Давай! Ще обясня по-късно.
Ето я кухнята. - Бързо, старицата идва.
Ехо?
Няма ли да ни хванат? - Няма. Мърдай.
Г-н Ферингтън?
Ехо?
По-бавно. Ходи нормално. - Как така нормално?
Ходиш като престъпник. - Така си ходя. Не съм престъпничка.
Но аз съм. Трябва да вървим.
Ехо.
Каза, че трябва да говорим.
Това не вещае нищо добро.
Баба ми имаше рак на яйчниците. - Нищо ти няма!
Тестът беше в нормата.
Симптомите бяха налице. - Добре си.
Ами съобщението? - Ела тук.
Съжалявам. Исках само да поговорим.
Ти си пълен идиот.
Пълен идиот. - Да.
Просто ела поседни.
Дишай. - Помислих, че умирам.
Помислила си, че умираш. Моя грешка.
Къде сгрешихме?
Какво се случи?
Какво се случи с нас? - Какво се е случило?
Оженихме се на 23. Не мисля, че си бил готов за живот
без вълнение и спонтанност.
Спонтанност? Аз съм спонтанен.
Не бяхме правили секс от шест месеца.
Спонтанност ли искаш?
Да не си болна? Това не са дрехи за излизане.
Че кой ще излиза? - Мислех, че ние.
Беше много готино. Могат да ме уволнят за това.
Като малка обожавах да ходя в парковете.
Дядо ме водеше всяка неделя.
Но бившият ми мразеше парковете. Смяташе ги за прекалено публични.
Бил е голям задник. - Кой? Бившият?
Дядо ти.
Защо се разделихте?
Аз се дипломирах и дойдох тук, а той започна работа в Чикаго.
Получи се така, че работата ни отчужди.
Наричат ни егоистичното поколение.
Ами ти?
Кое е момичето, което те усмири?
Откъде знаеш, че съм способен на емоционална ангажираност.
Марш от парка ми. - Не.
Добре, можеш да се върнеш.
Проклятие!
Не исках да ти пускам. Щях да те накарам да чакаш 40 дни.
И аз щях да го направя, но после осъзнах, че съм пич.
Здравейте. Фред е.
Ти си като поговорката за Елвис.
Фред влезе в сградата. - Обичам Елвис.
"Много ви благодаря".
Какво има, Фред?
Ели от "Саймън" ни изпрати корицата на книгата на Матерхорн.
И иска ние да я направим? - Изрично.
Изрично значи? - Точно така.
Чукнете пет тук.
А така.
Хайде.
Благодаря, Фред. - Да. Да го направим!
Да видим дали съм разбрал правилно:
Спиш с момичето и тя ни дава работа? - Така излиза.
А мислехме, че бедното момиче е проститутка.
Но всъщност единствената проститутка тук си ти.
Отново никой не дойде.
Отново? Намери си по-добри автори.
Да бе, не се бях сетила.
Опитах. Все още опитвам.
Мини после към нас за по едно питие. - Ще дойда.
Кажи къде го направи. - Няма да ти кажа.
Знаеш, че накрая ще ми кажеш. - Да, но няма да е сега.
Защо? - Сега ти наритвам задника.
Започнеш ли да губиш, се изнервяш.
Пич, пак ли дриска? - Не съм.
Всеки път. - Какво ви пука какво правя там?
Пич, толкова си отвратителен. - Защо ви пука толкова? Не съм дрискал.
Имайте ми вяра. За какво говорим? - Не казва къде е правил секс.
Какво толкова ви интересува? - Приятели сме ти и искаме да знаем.
В болницата. - С момичето с очилата?
В стил "Анатомията на Грей".
Жестоко! Жена ти не би го направила там.
Прекалено е сериозна. - Прав си.
Гордея се с теб. Наистина.
Какво беше това? - Не знам.
Храна ли си поръчал? - Нали всички сме тук.
Не съм поръчвал храна. А ти? - Здрасти.
Ели е. - Сериозно ли, пич?
Това е мъжка бърлога, човече.
Това е моят апартамент. - Има право.
Не, няма. Първо на първо, току-що срах.
Всеки път. - Защо все тук?
Не можеш да поканиш момиче тук.
Не съм я канил. - Не си ли?
Ега ти женските простотии. - От типа "гаджета сме".
Ще й отворя да влезе. - Недей.
Ще я пусна. - Недей.
Не ни разваляй кефа.
Току-що й отворих. - Направи го.
Отвори й вратата. - Браво.
Успокойте се.
Трябва да ги виждаме веднъж седмично, а това ти е вторият път само за днес.
Няма да иска да говорим за Екс Бокс.
Аз ще си седя, мислейки си: "Искам да пръдна, но сега не може".
Дано има секси приятелки. Вбесяваш ме. Отвори врата, не ми пука. Ще се напия.
Здравейте. Дано да не се натрапвам. - Не се натрапваш. Няма такова нещо.
Това е Даниел, а това - Майки. Заедно учихме в колежа.
Момчета, това е Ели. Даниел е манипулативен идиот,
а Майки има оранжева пишка. - Здрасти. Браво бе, пич.
Хубаво е да знам. Донесох скоч. Не знам дали пиете скоч.
Донесла е скоч? - Трябва да го пробвате.
Да го опитаме. - На какво играете?
Малко на Екс Бокс-а. - Може ли и аз?
Да.
Явно бившият й е играл много на "Хейло".
Стана късно. Трябва да се прибирам. - Не, не трябва. Не те пускаме.
Обещавам, че ще станем по-забавни. - Сега е вечерта на Майки, знам си.
И аз това казвам.
Забравих да кажа, скоро имам рожден ден.
Наистина ли? Обикновено хората са по-деликатни по тия въпроси.
Нямах това предвид. Ще си организирам изненадващ купон.
Организираш си изненадващо парти? Изненадан съм.
Всички ще се издокарат по-така.
И ти трябва. - Значи "по-така"?
Да, абсолютно. - Обичам да се издокарвам.
Наистина ли я гледа в очите? Вече е сгоден.
Между другото, страхотна картина. - Благодаря.
Ей че хубаво. - Прекрасно беше.
Харесвам я, наистина. - Много ми допада.
Хареса ми как дойде без покана и как те целуна по бузата.
Най-вече ми допада това, че ще изгубиш баса.
Нали помниш, че щеше да останеш ерген? Е, изглежда си преебан.
Не съм. - Много даже!
Хайде да излизаме.
Здрасти, Челс. - Извинявайте, момчета.
Шотове текила. - "Сотбис" ме задържаха до късно.
Тогава те да платят сметката. - Ще го направят.
Радвам се да те видя. - И аз.
Продължаваме.
Наздраве!
Челс, ти си на ход. - Давай.
Имаш страшни обувки! - Благодаря, много мило.
Трябваше да съм аз. - Това е приятелят ми Даниел.
Здрасти. - Здравей.
Приятно ми е да се запознаем. - И на мен.
Хубаво. - Хубаво.
Какво? - Какво, по дяволите, беше това?
Това беше мега зле. - Потресаващо.
Не измислих какво да кажа. - Сериозно ли говориш? Издъни се.
И то много.
Не знам, днес не ми е ден. - Моля?
Дори и Джордан има кофти дни. - Много амбициозно.
Какво? Какво не е наред? - Плюшеното мече.
Г-н Уигълс? - Да, той, мамка му!
Защото знам, че бившият ти подари това мече,
а те предупредих, че е путьо.
После скъсахте, но още си ви представям заедно.
Как правите секс, как е гол.
Такива работи. - Наистина?
Да, и пенисът ми се спаружи като топла маруля.
Ще махна мечето! - Благодаря.
Побиват ме тръпки от него. - Нали?
Челси, искам да ти кажа нещо. Искам да сме наясно.
Не си търсиш сериозна връзка?
Даниел, не е задължително това "нещо" да означава нещо.
Ако искаш да се върнем на етапа "само приятели", няма проблем.
Към нищо не искам да се връщам. Това се опитвам да ти кажа.
Харесва ми, че съм тук.
Това щях да кажа.
Ще работиш ли уикенда? - Да.
Трябва да се отбиеш в болницата.
Отново? - Да.
Ще ти се хареса, а? - Да.
Можеш да идваш отново и отново, и отново.
Я виж това. - Впечатляващо.
Нещо за двамата ли искате? - Какво викаш?
Нещо за двамата ли искате? - А, не, не. Не сме гейове.
Просто ни трябва огромно дилдо.
Наистина звучи гейско, но ни трябва за един костюм.
Ето там са. Точно пред вас.
Имам един сериозен въпрос. - Добре.
Помисли. Ако беше гей,
щеше ли ходиш с мен? - Не.
Какво? - Какво?
Нямаше да излизам с теб, Джейсън. Не си мой тип.
Какво, означава това? - Обиди ли се?
Естествено. - Приеми го.
Щеше да излизаш с мен. Знаеш го.
Ако трябваше да спя с теб, Джейсън, а май много ти се иска,
щеше да си ми в топ 3 най-секси мацки. - Вярно си е.
Човече, колко струват тези? - За теб - 75 долара.
За мен? Защото сме добри приятели?
И могат да се пускат в съдомиялната. - Не трябва да ходиш на купона.
Пич, отивам. Ще е забавно. - 65 долара.
А бе, пич, с кого се пазариш сега?
60 долара.
Пич, този купон е пътят към връзка,
а той е постлан с отговорности и себеотрицание.
И какво държа в момента? - Нямам представа.
Хитро.
Продава се с допълнителен балон. - Защо ми е?
В случай че се спука. - Как ще се спука?
Ако опиташ прекалено силно.
Какво?
Яка тупалка, братле. - Благодаря.
Как е?
Ехо. Честит рожден ден!
Джейсън, какво си облякъл?
Царят на свалката идва с палката.
Това не е истински пенис.
Очевидно. - Да.
Значи партито е друг тип? - Да.
Класическо недоразумение.
Наистина класика. - Да.
Това са родителите ми.
Майка ми Джоди и баща ми Бил.
Мамка му. - Това е Джейсън.
Извинявам се. Здравейте.
Ще се престоря, че това не се случва.
Здравей. - Здрасти.
Аз съм Бил, приятно ми е. - Това не трябваше да се случва.
Не трябваше да става така. - Да.
Сложих чадърче на коктейла.
Не трябваше да го казвам.
Ще отида да проверя...
Ще ме извините ли за секунда?
Наздраве!
Шапка ти свалям. Добре отигра ситуацията.
Трябваше да си тръгна.
Явно просто си търся белята. - Изглежда, че е така.
Знаеш ли кое е лошото на този костюм? Да видиш дилдото до пениса си.
Представям си? - Да плаче ли човек, да се гръмне ли?
На какво се смееш, Бил?
Харесва ми този тип, Ел. Допада ми.
Не го окуражавай, тате.
Недей.
Значи...
Значи?
Какво мислят Джейсън и Майки за нас?
Какво имаш предвид? - Ами за това, което правим?
Какво им каза?
Всичко им разказах.
Много се радват за теб.
Радват се за мен ли? - И за двама ни.
Много са щастливи за нас двамата.
Точно така, много се радват.
И Джейсън няма проблем с това?
Да. Беше малко ядосан отначало, но сега е в 4-та фаза на скърбене.
Отричане? - Мастурбация.
Знаеш ли кое е най-готиното? Аз съм сериозна, а ти го раздаваш:
"Аз съм Даниел и съм много забавен".
Не звуча така. - Напротив.
"Хей, аз съм Даниел". Какво искаш да кажа?
Мислиш ли, че съм готин така небрежен?
Небрежен и тъповат.
Не, наистина се радвам, че си им казал.
Знам какъв си спрямо момичетата. Или поне какъв беше.
Знаеш ли какво?
Баща ти...
е страхотен.
И той те хареса, въпреки че се яви с онова "нещо".
Може би затова ме харесва.
Няма нужда да разтребваш. - Аз искам.
Как ще се събудиш сред това, гадно е. - Апартаментът или ти?
Винаги си ме мразила. - Млъкни поне за минута.
Знам, че ти е трудно, но поне опитай. - Винаги си ме мразила.
Отивам да си взема душ. - Добре.
Снощи беше невероятно.
И сутринта.
Мислиш ли, че ще остарееш в Ню Йорк?
Няма да остарея. Изглежда толкова досадно.
Нали. Събуждаш се сутринта
и се чудиш как да си запълниш деня. - Ще ти кажа какво ще направя.
Ще купя един напълно реставриран, стар " Ягуар" и ще се натъпча с ЛСД.
Толкова много, че ако отидеш на "Цирк дю Солей",
ще си помислиш, че си в Кънектикът.
Ще се засиля по магистралата с максимална скорост,
ще изскоча от маркировката и право в реката.
На забавен кадър, разбира се. - Разбира се.
И това ще е краят. Смърт по план.
Добре.
Ето какво ще стане в действителност. - Какво?
Ще си на 70 години
и ще си мислиш, че караш с 250, а всъщност ще е с 40 км./ч.
Няма да виждаш добре и ЛСД-то ще се окаже прост "Липитор",
ще забравиш къде си тръгнал, ще се блъснеш в мантинелата
губейки наведнъж книжката и достойнството си.
После ще те тикнат в старчески дом, където по цял ден ще се чудиш
как да запълниш деня.
Не е нужно винаги да си права.
Как е Ели?
Какво имаш предвид? - В смисъл?
Нищо. - За какво говориш?
А ти за какво говориш? Е, какво става?
Нищо. Къде е Челси?
Какво имаш предвид? - Питам къде е, това имам предвид.
Трябва да поговорим за Челси.
Какво става?
Защо си толкова радостен? - Радвам се да ви видя.
Това не е такава радост. - Не е ли?
Какво става? - Щастлив си заради момиче.
Я ме погледни. Пак ли ти пуснаха?
Нали? - Не.
Не, нелепо е. Не ме гледайте така.
Шибано животно! Станала е работата!
Коя е? Момичето с очилата? - Тя ли е?
Майки, започваш прекрасен кръг, приятелче.
Гордея се с теб. - Благодаря.
И аз. Телефонът ти звъни.
Няма ли да вдигнеш? - Не.
Вдигни. Може да е секси маце, което търси мен, но има твоя номер.
Не, Ели е. - Не е тя.
Оттук виждам. Пише: Ели. Виждаш ли?
После ще й се обадя. - Много зряло.
Вдигни й, защото ти е гадже. - Тя е... да. Гаджето ми.
Пак се обажда. Два пъти поред.
Вдигни! Може да иска дамски превръзки. - Или тампони.
С вас съм, няма да й отговоря. - Аз ще вдигна.
Ели! Какво става? Не, Даниел е - кумът на Джейсън.
Вече прекали. Кум? За какво говориш?
Давам ти го. Ето. - Здрасти.
Как се ядоса само. - Да. Ало? Чувам те.
Ели?
Господи. - Какво?
Баща й току-що е починал.
Починал е.
Трябва да отидеш. Не подлежи на дебат. - Ако го направя, значи сме гаджета.
Тогава не ходи, пич. - Какво говориш, мамка му?
Щом не иска, няма да ходи на погребението.
Ти човек ли си? Нямаш ли душа? - На практика не ме е поканила.
Трябва да те покани на погребение? - Ще се появи ей така и ще каже:
"Аз съм Джейсън и чукам дъщерята на мъртвеца".
Само ще привлека внимание. - По-добре е, отколкото да си задник.
По-добре е.
Знам, и аз искам да съм си вкъщи.
Следващата година. Честит Ден на благодарността.
И на мен ми липсваш. Кажи "здрасти" на татко от мен.
И аз те обичам, мамо.
Да, не бързай. Спокойно.
Аз ще бъда тук. Ще довърша всичко.
Ето, това е готово.
Радвам се, че дойде. - Изглеждаш чудесно.
И ти. Хубави цветя. - Но не са за теб, а за баба ти.
Бабо. - Заповядай.
Сам ги набрах. Не е кой знае какво.
Много е сладка. Сега разбирам на кого приличаш.
Безсрамник.
Няма да преспя с баба ти. Освен ако не е навита.
А може и да спя с нея. Бабо! Само се бъзикам.
След две поколения може да съм ти баща.
Нарича се наука. - Не, нарича се отврат.
Майки и Джейсън ще дойдат ли? - Тази година май няма да успеят.
Съжалявам, че закъснях. Имаше ужасно задръстване.
Нали са празници. - Здрасти.
Пуйката изглежда супер!
Взел си и виното, което харесвам.
Направих всичко както ти харесва. - Знам.
Виното е много хубаво. - Малко ми е небалансирано.
Така ли? В какъв смисъл?
Сякаш нещо не е на мястото си.
Може би трябва да подиша малко. - Има нотка на шоколад.
Може би това е причината.
А може би, защото още се чукаш с Харолд. Не съм сигурен.
Защо якето му е още в гардероба? Страхотно яке. Защо е там?
Хайде да хапнем. - Преструвах се, че всичко е същото.
Но нещата се промениха. - Тогава какво правим?
Какво правим?
Не знам. Забавляваме се.
"Не знам"?
Така ли? "Не знам"?
Имахме всичко. Чудесен апартамент, хубава работа.
Скоро ставаш съдружник, аз работя в спешното.
Защо никога не говорим за деца?
Защото не виждахме така общото ни бъдеще и ти го знаеш.
Май трябва да си ходя.
Нужно ми е да го кажеш.
Просто го кажи.
Не те обичам вече.
След първия ни обяд в центъра, казах на Пол,
че вие сте си един за друг. - Мамо.
Сюзън, аз съм идеален за всеки. С дъщеря ти се случи в точния момент.
Като работата в "Гугъл". - Ти работиш там?
Не, само... Не е...
... възможно. - Да.
Даниел казваше, че е твърде добър за мен.
Изваждаш думите от контекста. Точно обратното е.
Аз съм късметлията.
Спокойно, Даниел. Не си твърде добър за Челси.
Пол! - Татко.
И много се радваме, че си тук.
Заложил съм 3000 на Каубоите. Да гледаме мача на по питите?
Добре ще ми дойде. - Да си вземем.
Подплаши ги.
Благодаря.
Какво?
Искам да ти разкъсам дрехите още откакто дойде на партито.
Господи, бабо, ръцете ти миришат на плънка.
Почакай. Сега ли точно да го правим?
Да не ми отказваш секс? - Не, но семейството ти е отвън.
А, да. - Баща ти е някак...
Знаеш ли какво? Спри да бъдеш такъв пъзльо.
Добре.
Заключи ли вратата? - Така мисля.
Мислиш или си сигурен?
Ти влезе след мен. - Тихо! Мълчи.
Мисля, че е баба ти. Дошла е заради мен.
Не трябваше да й давам цветята. Сега ми е навита.
Исусе! Какво става? - Споко.
Какво правите там? - Не ми гледай пениса, бе!
Вие се чукате? - Не е каквото изглежда.
Така ли? - Да.
И какво означава връзката ни за теб? - Връзка? Вие имате връзка?
Нали щеше да му кажеш! Излъга ме.
Това, което трябваше да кажа о онази ситуация беше, че не съм.
Разбира се. - Господи, Даниел.
Нямаме връзка, ясно? - Боже. Майната ти.
Какво става, мамка му?
Какво правиш тук? - Тук никой ли не заключва?
Откъде идваш? - Бях с Вера.
Какво? - Бившата ти жена?
Защо беше с Вера? - Опитвах се да оправя нещата,
но вече приключихме. - Господи.
Не ме прегръщай, като си без гащи. - Добре, всичко е точно.
Защо ще ходиш при нея? - Защото съм такъв, Джейсън.
Но ти няма как да знаеш, защото вечно играеш на сигурно.
Разбрахме се: Без гаджета.
Без гаджета? - Дълга история.
Заради вас пропуснах погребението, а вие ме излъгахте.
Чакай. Нищо не си правил за нас.
Правиш го за себе си. Искаш да сме като теб.
Нищо не искам повече от това да не бъда като теб.
Жена ти си ляга с някакъв, а се сърдиш на мен.
Полека, човече. - Я повтори.
Може и още да спи с него. - Спрете. Момчета, спрете! Излезте!
Пенисът ти се опира в мен! - Извинявай.
Майната ви на всички! Връщам се към живота си! Към кръга си!
Ще си гледам кефа и то без вас!
Нямаше да си хващаме гаджета! Такава беше уговорката!
Смисълът беше в това да сближим приятелството си.
Това беше. Вижте в какво сте се забъркали сега!
Ти си жалък човечец. - Да. Майната ти, Майки.
Честит Ден на благодарността. Прекрасно време от годината.
Ели. Здрасти. - Здравей.
С удоволствие. - Какво с удоволствие?
Ще пия кафе с теб и ще си побъбрим. После ще пийнем текила.
Нали това казваше? Заклевам се, чух да казваш...
Джейсън. - Какво?
Ти не ме подкрепи.
В ден, в който наистина се нуждаех от теб.
Да подкрепиш някого, когато има нужда, затова са връзките, Джейсън.
Това е смисълът.
Добре ли си? - Да, екстра.
Просто не мога...
... да спра да се чудя какво прави тя сега.
В смисъл, когато не съм там.
Знам как изглежда канапето у тях.
Непрестанно си представям различните хора, които седят на него.
Някой мъж.
Някой друг мъж.
Новият...
Всеки друг, но не и аз,
седи на това канапе.
Според мен трябва да си намериш мацка.
Ще ти прозвучи налудничаво... - Тогава не го казвай.
При новата информация, ще ти прозвучи още по-откачено.
Не, чуй.
Извинявай, не мога да го направя. - Какво?
Все още не съм забравил един човек.
Очевидно много искаш да се изложиш.
Мисля, че направих ужасна грешка.
Знам, че съм егоистичен, арогантен,
студен и емоционален идиот. - Сега ще те спра, защото,
каквото и да е това, което правиш, не е това, което ние правим.
Искам някого, с когото да поговоря. - Джейсън, нямаш ли си приятели?
Всъщност тези неща си вървят заедно. - Не го очаквах.
Съжалявам.
Знам.
Забавно е, че излизаме заедно, гоним мацките, и прочее...
"И прочее"? - Да. Това ми липсва.
Вече няма да мога, ако ходя с Челси. Знаеш го.
Знам. - Добре.
Кажи й какво чувстваш. Разиграй сцена.
Направи обществен спектакъл. - Да.
Като във филмите. "Джери Магуайър". - Обожавам този филм.
И аз. "Спечели ме още със здрасти". - Моля? Не го прави повече.
Какво обичаш в нея? - Какво ли? Обичам смеха й.
Харесва ми, че ме подкрепя. - Така.
Обичам това, че си пасваме в леглото.
Това е много добре. - Обичам това в нея.
Обичам физиономията й сутрин. Когато се събуди
и очите й пърхат като пеперудки. Обожавам това!
И аз. Но не бих излизал с нея. - Добре.
Тичай да й кажеш. - Тръгвам.
Ще го направя. - Давай.
Тръгвам. Ще го направя!
Браво! Мамка му!
Господи!
Пич!
Преляха ти четири банки глюкоза. Доста се беше обезводнил.
Трябва да бъдеш превъзпитаван.
Какво, по дяволите, си направил?
Тичах. - Защо?
Защото...
Извинявай. Наистина. Тичах, за да ти го кажа.
Трябваше да кажа на момчетата, че сме гаджета.
И аз все това му повтарям. - Опитвахме се да го убедим.
Искам да сме гаджета, Челс.
Ама наистина.
И аз искам.
Идиот такъв.
Излизам.
Чудех се дали ще се обадиш.
И? Ще се радвам да те видя.
Обаче сериозно, много време ти отне.
Ще се радвам да се видим отново.
Е това е приказка. - Ама наистина, кой чака толкова?
Да, вината е моя.
ДВА МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Някакъв тип с червена шапка. Кой си ти, мамка му?
Да намерим повече твои снимки.
Бинго.
Да те проучим малко.
Бил.
Какво? Уилям Матерсън, ресторантьор.
Тоя тип е абсолютно лайно.
Господи!
Намирам го за отвратително. Това, че сте приели живота на ергени.
Жените, почерпките. - Почерпки? Ти да не си Кари Гранд?
Имаш връзка от две минути. - А вече е праведен задник.
Просто съм влюбен и прочее. Сега виждам колко сте отвратителни.
Основно ти, Джейсън. - А аз?
Ти си по-зле, но и ти си противен. - Аз съм убиец.
Да не би да...?
пусна смешен клип на стената на Ели? - Не.
Напротив, в момента го гледам, Джейсън.
Сладурско смешен ли е или просто смешен?
Сладурско смешен!
Пращаш й сладурски клипчета? - Аз... Да, общо взето.
Не знам какво правя, човече. - Човече, мисля, че я обича.
Това си е любов! Точно това си е. - Не знам, човече.
Може и така да е.
Трябва да й кажеш. - Да. Ще е сладурско смешно.
Точно в твой стил. Падам си по тия тъпотии.
Задник. Дори не знам откъде да...
Да я намерим. Къде е в момента?
Днес трябва да е на една от сбирките си.
Ти май я следиш. - Зловещо.
Зловещо е, че го знаеш. - Много хора ли я посещават?
Не, никога. - Никой ли не ходи?
Е, тогава ти ще бъдеш човекът...
... който ще отиде.
"Карахме в нощта. Ръката на баща ми бе на волана."
Никой не ходи, а? - Да.
"Гледах как прилепите се стрелкат с цвърчене в небето.
Те не знаеха що е то "тук". Познаваха само ехото от "там"."
Благодаря ви.
Благодаря ти, Рей Флоресън. - Трябва да направя нещо.
Въпроси?
Какво да правя? - Нещо.
Аз искам да прочета нещо.
От романа си. - Тук не е мястото за такива неща.
Благодаря ви. Чест е да съм тук. - Това е на добре.
Трудно ще бия представянето ви. - Тогава не чети.
Голям фен съм ви. - Много съжалявам...
Няма проблем.
И тогава другият мъж поиска да я почерпи питие
точно, когато Джейсън влезе. Тя попита мъжа:
"И ако питието ми хареса, какво?"
"Какво следва тогава?"
"Той се престори, че не знае, затова тя му обясни."
Предположи, че ще играят бирен понг и след това ще я заведе у дома си
в "Мъри Хил". Предположи, че ще трябва
да слушат как съквартирантът му оправя Хилари или Емили,
или както там и е името, докато заспят.
Каза му, че след година още висят в същия бар.
Единствената разлика ще е, че той ще се чувства длъжен да се оженят
и да имат деца, защото ще мисли, че тя иска това.
После, през лятото ще отидат в скапания Хамптън.
За да се срещнат със скапаните му родители.
Чудейки се по пътя дали ще я намерят за красива.
Умна. - Дали е достатъчно умна.
Но никоя, никога не е. - И никога няма да бъде.
Джейсън знаеше това.
Би дал всичко, за да върне този миг.
Мигът, в който се срещнаха. Преди всичко да се обърка.
Преди момента, в който не бе до нея, когато най-много се нуждаеше от него.
Преди да е разбрал, че да подкрепиш някого в труден момент
е същността на всяка връзка.
Джейсън вече знаеше това.
И ужасно съжаляваше за стореното.
Но в този момент Джейсън разбра, че страхът му не е плод на мисълта,
че тя може да не е Единствената.
Напротив, беше ужасен, защото знаеше, че е.
И ако тя можеше да му даде още един шанс...
Само един.
Знаеше къде да го намери.
Часът е 2:18 сутринта, месецът - февруари.
Седя на тази пейка в парка от почти четири часа.
Кучи студ!
Защо седя тук?
Защо още седя на тази пейка?
Е?
един филм на ТОМ ГОРМИКАН
Не знаех, че си мениш цветовете. - Спрете.
Пенисът ти изглежда като тъжен жираф. Изглежда като обръснат хамстер.
Момчета, няма ли да престанете? - Пенисът ти изглежда като моя,
само че по-голям и черен.
Край!
Сприятели ли се вече с онова момиче, Майки?
Казах на асистентката от "Воуг", че не можем да излезем, защото акам.
Вижте тази странна подутина на ръката ми.
Виждаш ли я?
От тъпото актьорство е, брато.
Да. Прецаках те.
Чакай, обърках се. Да го повторим.
Ти само си дръж въображаемия пенис.
Може ли да го извадя? - Знаем, че го държиш с две ръце...
Мамка му! Добре ме познава.
Не е зърно. Фалшиво е. Това е стикер. Моите не са такива.
Може би съм най-добър, който е получавал свирка въобще.
"В получаването." Мамка му.
Аз съм най-добрият въобще в получаването на...
Няма "въобще" в репликата. - Какво?
Напишете го на шибаната й глава.
Аз съм най-добрият въобще. - Без "въобще".
Може би съм получил най-добрата свирка въобще
в историята на свирките.
"Тя ми направи най-добрата свирка в историята".
Няма "въобще".
Какво правиш? - Нищо.
Не е вярно. - Игра играя го задоволен.
Господи.
"И прочее"? - Да, няма да мога да го правя,
ако съм с Челси. Няма да можем да споделяме устни.
Това много ще ми липсва.
Я, папараци! Стига, бе!
Дори не сочат към Майлс! Задник!
На никой не му пука за мен, брато!
Сигурно съм се отрязал,
но мисля, че Омар от "Наркомрежа" е седнал на канапето ни.
Той е! Той е! Да!
превод и субтитри lora632 & mass_effect
http://subs.sab.bz Translator's Heaven
В ролите: ЗАК ЕФРОН
МАЙЛС ТЕЛЪР МАЙКЪЛ Б. ДЖОРДАН
ИМОДЖЕН ПУТС МАКЕНЗИ ДЕЙВИС и др.