Започни с нещо лесно. Нещо, което знаеш, че е истина.
Казвам се Катнис Евърдийн. Моят дом е Окръг 12.
Бях в Игрите на глада. Избягах.
Пийта... Пийта бе изоставен.
Г-це Евърдийн? Не можете да стоите тук.
Сънувах кошмар. Само още пет минути.
Трябва да спите. Можем да ви помогнем да заспите.
Само още пет минути. Не.
Не, моля ви, недейте... Не ме докосвайте! Не!
Не, махнете се от мен!
Финик.
Исках да се върна за Пийта и Джоана...
но не можех да се движа.
Те хванаха и Ани. Отведоха я.
Тя е в Капитола.
Иска ми се да беше мъртва.
Иска ми се всички да бяха мъртви и ние също.
ИГРИТЕ НА ГЛАДА: СОЙКА-ПРИСМЕХУЛКА – ЧАСТ 1
Г-це Евърдийн, аз съм полковник Богс, началник на сигурността в Окръг 13.
Знам, че сте освободена, но президент Койн иска да ви види.
Има ли някакви новини? - Тук съм само за да ви придружа.
Винаги са ни казвали, че не е останало нищо от 13-ти.
Капитолия бомбардира повърхността,
но ние сме военни и се научихме да оцеляваме тук долу.
Подготовка, обучение.
Войната не е спирала за нас.
Ето я и нея. Горящото ни момиче.
Госпожо Президент, нека ви представя Сойка-присмехулка.
Каква чест е да се запознаем. Ти си смела млада жена.
Знам колко е объркващо всичко това.
И не мога да си представя зверствата на онези игри.
Катнис, това е президент Алма Койн.
Знай, че си добре дошла.
Ще ти помогна да намериш утеха. Ние от 13-ти също познаваме загубата.
Това е история. Тук на тази маса.
Исках да имаш време да се възстановиш, но не разполагаме с такъв лукс.
Моля, седни. Наясно ли си какво се случи?
Когато изстреля стрелата си към силовото поле,
ти наелектризира нацията.
Имало е бунтове, въстания и стачки в седем окръга.
Ако поддържаме енергията,
можем да обединим окръзите срещу Капитола.
Но не го ли сторим, може да чакаме още 75 години за тази възможност.
Всеки в 13-ти е готов за това. - А Пийта, жив ли е?
Не знам, а ми се искаше.
Но няма начин да се свържа с агентите си в Капитола.
Капитола винаги е потискал комуникацията между окръзите,
но познавам системата им много добре и успях да проникна.
Сега ни е нужно перфектното послание. - Катнис, трябва да им покажем,
че Сойка-присмехулка е жива и здрава, и иска да се включи в битката.
Защото е нужно всеки окръг да се изправи срещу Капитола.
Както го направи ти.
Така че ще заснемем серии с пропагандни клипове.
Наричам ги "агитки". В тях Сойка-присмехулка
ще разгласява вестта, че поддържаме огъня на бунта.
Огъня, който Сойката запали. - Вие ги оставихте там.
Оставихте Пийта в онази арена да умре. - Катнис, има толкова...
Пийта трябваше да живее! - Г-це Евърдийн...
Тази революция е за всеки. Тя е за всички нас.
И се нуждаем от глас. - Тогава трябваше да спасите Пийта.
Трябваше да спасим момчето вместо нея. - Не.
Не, слушайте. Никой друг не може да го направи, освен тя.
Това не е момичето, което описа.
Очевидно трябва да стане лично. Да й припомним кой е врагът.
Тя знае кой е. Това не е проблемът. - Освен ако не е забравила.
Едно е да се обясни, друго е да се покаже.
Нека види какво направи Капитола с 12-ти.
Тя не може да се справи. Играта я е съсипала.
Това е единственият ви избор.
Хората невинаги са такива, каквито искаме да бъдат.
Но този гняв, неподчинението, водено от гняв - това искаме.
И можем да го пренасочим. Трябва да обединим хората,
които само се избиват един друг на арената.
Трябва ни гръмоотвод.
Те ще я последват. Тя е лицето на революцията.
Нека го види. Нека си отиде вкъщи.
Изпрати я.
Не мога да повярвам, че ще минеш през това.
Можеш да откажеш. - Трябва да го видя с очите си.
Оттук.
От 13-ти прочистиха целия район, ще бъдеш в безопасност.
Сигурна ли си, че не искаш да дойда? - Да, сигурна съм.
Ще те наблюдаваме отгоре.
Така си и мислех.
Ела тук.
Не искаш ли да видиш Прим?
Хайде. Късаш ми сърцето.
Еджериа!
Трябва да поправим тези реплики. Няма да кажа "бунтовници".
Това са безсмислени актове на съпротива.
И няма да ги легитимирам.
Ще ги наречем "престъпници".
"Екстремисти".
Иначе бихме нарушили най-старото ми правило.
Никога не им позволявай да видят, че кървиш.
Граждани...
тази вечер се обръщам към всички в Панем като към един.
От Тъмните дни насам...
Панем получи една безпрецедентна ера на мир.
Мир, изграден върху сътрудничество
и уважение към закона и реда.
Последните седмици имаше случаи на насилие,
заради действията на неколцина екстремисти в Юбилейните игри.
Онези, които избират този унищожителен път...
имат погрешно разбиране за това как сме оцелели. Заедно.
Това е договор.
Всеки окръг снабдява Капитола, както кръвта - сърцето.
В замяна Капитола осигурява ред и сигурност.
Отказът от работа
означава да поставите цялата система в опасност.
Капитола е биещото сърце на Панем.
Нищо не може да оцелее без сърце.
Престъпниците, които коленичат пред вас...
използват символи, целящи размирици.
Ето защо всички изображения на Сойка-присмехулка са забранени.
Притежанието им ще се смята за измяна.
Наказуема със смърт.
Правосъдието ще бъде раздадено бързо.
Редът ще бъде възстановен.
Тези, които игнорират предупрежденията на историята...
нека се приготвят да платят най-високата цена.
Всичко е наред. Добре сме.
Сега всички сме тук. - Бътъркап!
Внесох го тайно.
Снимка на татко.
Взех и малко подправки от кухнята.
Имат строги правила.
Не знам какво ще направят, ако го намерят тук.
Опитай се да хапнеш нещо.
Здравейте. Добър вечер. И добре дошли на всички в Панем.
Аз съм Цезар Фликърман, а които и да сте вие,
оставете работата си, спрете да вечеряте.
Защото ще искате да видите с очите си това тази вечер.
Има спекулации относно това
какво всъщност се е случило на Юбилейните игри.
И тук, за да хвърли малко светлина по темата, е много специален гост.
Моля посрещнете г-н Пийта Меларк.
Пийта, много хора чувстват, че сякаш не са информирани.
Да, знам какво е чувството.
Сега, разкажи ни подробно
какво всъщност се случи в онази последна и спорна нощ.
Първо трябва да разберете, че когато си в Игрите...
имаш право само на едно желание. - Ти си жив.
Което струва живота ти. - Дори повече.
Какво е по-скъпо от живота? - Убийството на невинни хора.
Това струва всичко, което си. - Да.
Единствено желанието те крепи...
А онази нощ желанието ми бе да спася Катнис.
Трябваше да избягам с нея по-рано през деня.
Но не го стори. Защо? Беше зает с плана на Бийти?
Не, бях зает да си играя на съюзници.
Тогава ни разделиха и...
след това я загубих.
После гръмотевицата удари и цялото силово поле над арената избухна.
Да, Пийта, но Катнис е тази, която го взриви.
Видя видеозаписа. - Не, тя не знаеше какво прави.
Никой от нас не знаеше, че има по-грандиозен замисъл.
Нямахте идея? - Не.
Мнозина го намират за подозрително, да кажем, най-малкото.
Изглежда така, сякаш тя е била част от бунтовнически план.
Мислите ли, че е било част от плана да бъде убита от Джоана?
Или да бъде парализирана от светкавица?
Не, не бяхме част от никакъв план. Нямахме идея какво се случваше.
Добре. Вярвам ти, Пийта Меларк. Благодаря ти.
Щях да те помоля да говориш относно размириците, но може би си разстроен.
Не. Мога да... - Сигурен ли си?
Да, напълно. - Благодаря ти.
Искам всеки, който гледа, да спре и да помисли
какво би означавала гражданската война.
Веднъж вече почти не изчезнахме. А сега дори сме по-малко на брой.
Това ли искаме наистина? - Предател.
Да се избием? Убийството не е решение.
Всички да свалят оръжията незабавно. - Предател!
Той не е един от нас! - Това е измяна!
Призоваваш за прекратяване на огъня?
Да. Точно така.
Ти си марионетка! - Обесете го!
Спрете това безсмислено насилие.
Това не е пътят към промяната. - Предател!
Не е пътят към справедливост.
Не може да има прекратяване на огъня.
Не и след всичко, което направи Сноу.
Той би могъл да нанесе много щети. Хората все още са уплашени.
Нужен им е кураж. - Защо мислиш, че каза това?
Не знам, може би са го принудили.
Не изглеждаше толкова зле.
Може би е направил сделка, за да те защити.
Все още играе играта.
Не! Не! Не!
Съжалявам. Беше просто кошмар.
Всичко е наред. Аз също ги имам.
Пийта...
Ще останеш ли при мен? - Да.
Винаги.
Хей.
Не можеш ли да спиш?
Кажи ми какво става.
Добра съм в пазенето на тайни. Дори от мама.
Никой не мрази Капитола повече от мен.
И искам да помогна, но продължавам да си мисля...
дори да спечелим войната, какво ще стане с Пийта?
Той не е в безопасност там, но определено не е и тук.
Не мисля, че знаеш колко си важна за тях.
Ако искаш нещо, само трябва да попиташ.
Би могла да поискаш почти всичко. Те ще трябва да се съгласят.
Трябва да те будя по-често, малко патенце.
Сега заспивай.
Ти също.
Благодаря, че ме приехте.
Реших да бъда Сойка-присмехулка, но имам няколко условия.
Пийта и другите трибути, Джоана Мейсън и Ани Креста
ще бъдат спасени при първа възможност.
Ако и когато бъде освободен Пийта, ще получи пълно помилване.
Няма да бъде налагано наказание. Същото се отнася и за другите трибути.
Не.
Не са виновни, че ги изоставихте.
Правят и казват всичко, за да оцелеят. - Хората не поставят искания в 13-ти.
Ще има трибунал. И справедлива присъда.
Благодаря.
Победителите ще получат имунитет и ще го обявите пред всички в 13-ти.
С правителството ще носите отговорност или намерете друга Сойка-присмехулка.
Точно така. Това е тя. Ето там. Не е ли това, което ви обещах?
Представете си я с костюм. Изстрели на заден план.
Малко пушек. Нашата Сойка-присмехулка.
Г-жо Президент, губим почва, защото хората падат духом.
Това си струва риска. Тя си струва.
Помилвания, трибунали. Властта на народа.
Може да е добра основа за новия Панем, но...
във война дори най-благородните каузи могат да се моделират малко. Нали?
Имаш ли и други условия?
Сестра ми да запази котката си.
Върви си.
Отново ли е час за посещения?
Г-жо Тринкет...
Вижте тази врата. Отваря се. Отвътре.
Казах ви, това са стандартни помещения, като на всички.
Не сте затворник. Свободна сте да отидете при другите в 13-ти.
Не и в такъв вид. Благодаря ви много.
Имаме по-големи проблеми от облеклото.
Катнис ще бъде Сойка-присмехулка. - Горкото дете.
Горящото ви момиче е изгоряло напълно. Искам да се присъедините към екипа.
Нужен ми е някой, на когото вярва. - Ами Хеймич?
Изтрезнява на някое място на километър под нас.
Да помагам на бунтовниците наистина не е моята сила.
Г-жо Тринкет, дните на Капитола са преброени...
без значение какво ще стане тук.
Щом искате да си играете на военнопленник, добре.
Стойте тук и гнийте. Ще намеря друг да я придружава.
Кой?
Всеки може да бъде заменен.
Не и вашата Сойка-присмехулка.
Няма жив човек в тази тъмница, който да знае нещо за Катнис.
Наистина ли вярвате, че някой от тези пещерняци ще заеме моето място?
Не.
Добър ден.
Благодаря, че прекъснахте програмата си.
Вече са били приспособени, за да компенсират...
Почти не виждам деца наоколо.
Много от тях умряха в епидемията преди няколко години.
Койн също изгуби семейството си. Дъщеря си и съпруга си.
... и гостите ни от 12-ти.
Катнис Евърдийн се съгласи да бъде лицето на нашата кауза...
да помогне за обединяването на окръзите срещу Капитола.
В замяна обещах няколко отстъпки.
Първо, ще преценим всички възможности
за освобождаване на победителите, държани като заложници в Капитола.
Пийта Меларк...
Джоана Мейсън...
Финик, договорих се и за Ани. - И Ани Креста.
Щом бъдат освободени, ще получат пълна амнистия
за всички престъпления срещу бунтовническата кауза.
Добре. Това е страхотно, Катнис.
Ако Катнис Евърдийн се провали, сделката ще бъде отменена.
Благодаря ви за вниманието. Моля подновете дневната си програма.
Госпожо Президент. - Ефи Тринкет.
Добре дошли в Окръг 13. - Г-жо Президент, бяхте много...
кратка.
Повече ли има да се каже? - Може ли да говоря свободно?
Не изглежда да правиш нещо друго. - Говоря само за търговски похват.
Крехкият пламък на революциите трябва да бъде поддържан
с малко разпалване и топлина.
Малко кислород. - Кислород.
Начинът да ги загасиш е като ги задушиш.
Или като изчерпаш всичкия въздух.
Извинете.
Знаеш ли какво има нужда от революция? Онази коса.
Ефи?
Какво правиш тук? - Аз съм политически бежанец.
Плутарх те е спасил? - Спасяване, така го нарича той.
Двете с теб не знаем нищо.
Сега съм осъдена на живот с гащеризони.
Прекрасно е да те видя отново.
Представяш ли си какво място?
Липсва ми кафето.
Не знаех, че някъде може да е така строго.
Мислех си, че поне при по-високите рангове ще има малко...
допълнителни ефекти. Липсват ми перуките.
За щастие си спомних, че това бе много модерно навремето.
Всичко старомодно може да се обнови отново.
Като демокрацията.
Което ми напомня за това.
Цина.
Той е мъртъв, нали?
Да, скъпа.
Той обеща на Плутарх да не ти показва това,
докато не решиш да бъдеш Сойка-присмехулка.
Той знаеше рисковете, както всички ние.
Вярваше в тази революция.
Вярваше в теб. - Красиви са.
Те имат екипировката на Сойка-присмехулка.
Тук в 13-ти няма голям подготвителен екип,
но ние ще те направим
най-добре облечения бунтовник в историята.
Добре.
Пуснете светлините.
Последна щриха от Цина.
Всички ще искат да те разцелуват, да те убият или да бъдат теб.
Перфектно. Абсолютно перфектно.
Добре, нека добавим декорите.
Малко вятър.
Катнис, ще коленичиш на едно коляно... - Добре.
... и докато се изправяш със знамето, ще кажеш репликата си.
И запомни, току-що си щурмувала покрайнините на Капитола,
рамо до рамо с твоите братя и сестри. - Добре.
Когато си готова.
Хора на Панем, ние се бием, ние се осмеляваме, ние...
Тя знае ли репликата? - Знам я. Съжалявам.
Тя загрява. - Добре.
По-енергично. Давай.
Хора на Панем, ние се бием,
ние се осмеляваме да сложим край на този глад за справедливост!
Току-що си се сражавала в битка! Съжалявам. Извини ме за избухването.
Току-що си участвала в битка.
Да опитаме отново. Когато си готова.
Хора на Панем, ние се бием,
ние се осмеляваме да сложим край на този глад за справедливост!
И ето така, приятели, умира революцията.
Здравей, Катнис.
Така ли поздравяваш стар приятел?
Може би не те разпознавам трезвен.
Сигурно изглеждам толкова лошо, колкото и се чувствам.
Хора на Панем, ние се бием,
ние се осмеляваме да сложим край на този глад за справедливост!
Госпожо Президент, изслушайте ме за момент, моля.
Нека всички да се сетят за един случай,
когато Катнис Евърдийн ви е развълнувала.
Не когато сте завиждали за прическата или за роклята й, цялата в пламъци,
или когато е правила свестен изстрел със стрела.
И не когато Пийта ви е карал да я харесвате.
Не, искам да се сетите за един момент,
когато ви е накарала да почувствате нещо истинско.
Когато стана доброволец заради сестра си на Жътвата.
Отличен пример. Много добре.
Надявам се, че не беше важно.
Добре. "Доброволец заради сестра си".
Добре. Какво друго?
Когато пееше песен на малката Ру. - Да. Кой ли не се просълзи?
Ефи, харесвам те повече без целия този грим.
Аз те харесвам повече трезвен.
И когато тя избра Ру за съюзник. - Да.
Какво е общото между всичко това? - Никой не й е казал какво да прави.
Спонтанно, да.
Може би не трябва да й се бъркаме. - И измийте лицето й.
Тя е все още момиче, а изглежда на 35.
Възможностите за спонтанност очевидно липсват под земята.
Значи предлагаш да я хвърлим в битка?
Не мога да изпратя необучен цивилен на бойното поле само заради ефекта.
Точно там предлагам да я изпратите. - Не можем да я предпазим.
Трябва да дойде от нея. На това откликват хората.
Искате символ за революцията? Тя не може да бъде тренирана.
Доверете ми се. - Може би има по-безопасно място.
В Окръг 8 имаше бомбардировки. Не са останали военни мишени.
Не можем да ти гарантираме сигурност. - Никога няма да можете.
Искам да отида. - А ако те убият?
Погрижете се да го запишете с камера.
Приготвил съм ти изненади.
Може би искаш да опиташ.
Ако ще си част от екипа на Катнис, може да изглеждаш подобаващо.
А това е за теб.
Плутарх искаше да имаш оръжие за агитките,
но не можех да ти направя просто моден аксесоар.
Красив е.
Погледни тук.
Нормални. Възпламенителни. Експлодиращи стрели.
В различни цветове.
И кажи на Финик, че имам тризъбец за него...
когато е готов.
Може да го развесели.
Нека не стреляме с червените тук.
Имали сте всичко това и сте оставили окръзите да се справят сами?
Не е толкова просто, Катнис. Ние едва оцеляхме.
Не бяхме в състояние да контраатакуваме.
Можехме, но те щяха да отвърнат с два пъти по-голяма огнева мощ.
После какво?
Нямаше да остане никой, за да грабне победата.
Звучи точно като това, което и Пийта каза, когато го нарекохте предател.
Оттук, войнико.
Готов си за камерата.
Не изглежда ли красив твоят другар?
Да вървим.
Върни се невредима.
Кратко въведение, Катнис.
Тези хора идват от далече за каузата. Това е Кресида.
Един от най-добрите режисьори в Капитола.
Докато не си заминах. Здрасти. - Здрасти.
Нека видим какво можеш. Бъди внимателна.
Това е асистентът ми Месала. - За мен е чест.
А там са твоите оператори. Кастор. - Здравей.
И Полукс.
Да заемаме места.
Всички ли сте от Капитола? Плутарх ли ви измъкна?
Не очаквай да бъбри много. Той е авокс.
Капитола му отряза езика преди години.
И, не. Не беше един вид спасяване, ако това имаш предвид.
Всички избягахме сами. За това.
За теб.
Трябва да сме бързи. Влизаме и излизаме.
Хайде!
Значи си жива. Не бяхме сигурни. - Това е командир Пейлър. Окръг 8.
Катнис се възстановява, но пожела да види ранените.
Имаме много такива.
Имаме масов гроб няколко пресечки на запад,
но не достигат хора, за да ги преместим.
Болницата е зад онази завеса. Всяка надежда ще им е от полза.
Капитола прави всичко възможно да ни пречупи.
Държите всички ранени на едно място?
По-добре е, отколкото да ги оставим да умрат.
Нямах това предвид. - Нямам друг избор.
Ако измислиш нещо, цялата съм в слух.
Ето оттук.
Не ме снимайте вътре. Не мога да им помогна.
Нека просто видят лицето ти.
Извинете.
Добре ли си?
Всичко е наред. - Държа те. Няма нищо.
Катнис Евърдийн?
Какво правиш тук?
Дойдох да ви видя.
Ами бебето?
Изгубих го. - Ще се биеш ли, Катнис?
Ще се биеш заедно с нас?
Да.
Ще се бия.
По-близо. Още по-близо.
Сър, някои камери бяха повредени от бомбардировките,
но можем да потвърдим, че това е тя.
Фокусирай.
Посещавала е импровизирана болница. Не сме сигурни дали е още там.
Можем да изпратим кораб от 11-ти. И да успеем да говорим с нея.
Убийте ранените. - Сър...
Ти сама написа онази реч, Еджериа.
Всяка асоциация със символа на Сойка-присмехулка е забранена.
Всеки в онази болница е извършил измяна.
Покажете им каква е цената да си приятел с Катнис Евърдийн.
Майка ти ще се гордее с теб, ако види тези кадри.
В окръзите ли ще се излъчва? - Ще бъде татуирано по очите им.
Има проблем. - Какъв?
Наближаващи бомбардировачи. Трябва да намерим прикритие.
Там има бункер.
Право напред и надолу по стълбите.
Катнис!
Евърдийн!
Гейл, отдръпни се от стената!
Добре ли си?
Мърдай!
Отиват към някаква цел на юг. - Към болницата.
Ще се върнат. Хайде!
Това е болницата. Те я бомбардират.
Помогнете им! Помогнете им! Изкарайте ги оттам!
Катнис?
Катнис, кажи на всички какво виждаш в момента?
Катнис, какво искаш да кажеш?
Искам бунтовниците да знаят, че съм жива.
И съм в Окръг 8,
където Капитола току-що бомбардира болница,
пълна с невъоръжени мъже, жени и деца.
И няма оцелели.
Ако си помислите дори за една секунда, че Капитола ще ни третира справедливо,
вие се залъгвате.
Защото знаем кои са и какво правят.
Ето това правят! И ние трябва да отвърнем!
Имам съобщение за президент Сноу.
Можете да ни измъчвате, да ни бомбардирате
и да изгорите окръзите ни до основи...
Но виждате ли това?
Огънят е заразителен.
И ако ние горим, вие ще горите с нас!
Знаем кои са и какво правят.
Ето това правят! И ние трябва да отвърнем!
Можете да ни измъчвате, да ни бомбардирате
и да изгорите окръзите ни до основи...
Вярата на Плутарх в теб бе оправдана. - Благодаря.
Качи се с мен за началото.
И ако ние горим, вие ще горите с нас!
ПРИСЪЕДИНЕТЕ СЕ КЪМ СОЙКА-ПРИСМЕХУЛКА
ПРИСЪЕДИНЕТЕ СЕ КЪМ БОРБАТА
Няма прогрес без компромис.
Няма победа без саможертва.
Но аз стоя тук със Сойка-присмехулка
да обявя, че нашият момент настъпи.
Бийти увеличи десетократно ефирното ни покритие.
Ще излъчим това послание до всички окръзи тази вечер.
Сойка-присмехулка вдъхновява всички да се присъединят към бунта.
Заедно ще се превърнем в съюз, с който да се съобразяват.
Ура! Ура! Ура!
Не ти харесва да чуваш бойна песен на погребение, а?
Колкото повече хора са на наша страна, толкова по-близо сме до Пийта и Ани.
Да.
По заповед на президент Сноу
дневната квота за производство се увеличава.
Всички работни смени ще бъдат удължени с 2 часа.
Неизпълнението на квотата няма да се толерира.
По заповед на президент Сноу
дневната квота за производство се увеличава.
Ако ние горим, вие ще горите с нас!
Имам добри новини. - Какви?
Койн ни позволи да ловуваме.
Дори не се страхува от нас.
Защото не е бил преследван преди.
Почти не е честно.
Искат да се връщаме.
Очакват ни в командната зала. - Добре, само да оставя тези неща.
Тя беше може би нашият любим трибут.
И това, което всички намираме за най-учудващо,
е, че това момиче бе обожавано в Капитола.
И мисля, че за теб, Пийта, сигурно е особено болезнено.
Искам да ти дам тази роза, Катнис. - Толкова е променен. Какво му правят?
Мил жест за момиче, което е вдъхновило такова насилие.
Сигурно я обичаш много, за да си способен да й простиш.
Освен ако не мислиш, Пийта, че може би е била принудена
да казва неща, които дори не разбира.
Да, точно това мисля. - Дори гласът му е различен.
Те я използват да разпалва бунтовниците.
Съмнявам се, че дори знае какво всъщност е заложено.
Едва ли бунтовниците ще я оставят да види това.
Но ако й позволят, какво би й казал?
На Катнис Евърдийн, някогашната сладка Катнис.
Бих й казах да помисли за себе си. - Да.
Не бъди глупава, Катнис. Знам, че никога не си искала бунт.
Нещата, които направи на Игрите, нямаха за цел да започнат всичко това.
Бунтовниците са те превърнали в нещо, което може да унищожи всички нас.
Ако имаш някаква власт или право на мнение
за това, което правят или как те използват,
моля те, призови ги да спрат войната, преди да стане твърде късно.
И се запитай, можеш ли да вярваш на хората, с които работиш?
Знаеш ли какво всъщност искат?
Трябва да отговорим. - Благодаря, Пийта Меларк,
за тези откровения относно истинската Сойка-присмехулка.
Видя ли как изглежда? - Видях страхливец.
Нямаш представа през какво минава. - Аз никога не бих казал това.
Дори и с пистолет до главата. - Това е същият Пийта,
който те защити от камшиците. - Не, сега защитава само себе си.
Койн свиква среща. Трябва да отговорим.
Откога "ние" сте ти и Койн? - Всеки има избор.
Как той може да защитава хората, които разрушиха дома му и убиха близките му?
Той не знае.
Как би могъл? Никой не е видял какво е сторил Капитола с 12-ти.
Трябва да им покажа.
Искам да започнем пред сградата на правосъдието.
Тук. Първи кадър.
Катнис, кажи ни какво се е случило тук?
Всички стояхме ето тук...
и гледахме Игрите, когато изстреля онази стрела.
Екранът потъмня. Нямахме идея какво е станало.
Миротворците ни вкараха обратно по домовете.
Може би за час в града настана гробна тишина.
Малко след 9 ч. чухме, че камионите се изтеглят.
Всички. До последния миротворец.
Знаех какво означава това.
Аз и няколко миньори започнахме да изкарваме хората от къщите,
опитахме да ги заведем до оградата, но те се бояха от гората.
Затова тръгнахме по пътя. Побягнахме натам.
Продължавай да снимаш Гейл.
915 от нас стигнаха до оградата.
Тогава видяхме бомбардировачите да се насочват към пътя.
Те пускаха запалителни бомби по бягащите.
915 от десет хиляди.
Трябваше да сграбча хората, да ги повлека с мен.
Толкова деца можех да пренеса. - Спасил си много хора, Гейл.
Без теб нямаше да има Окръг 12, нито дори спомен за него.
Тук ме целуна.
Не мислех, че го помниш.
Трябва да съм мъртъв, за да го забравя.
Може би и тогава нямаше да успея.
Знаех, че ще го направиш.
Как? Аз не знаех.
Защото страдам.
Само така мога да привлека вниманието ти.
Не се тревожи, Катнис. Ще ми мине.
Да, това е сойка-присмехулка.
Сега никога няма да млъкнат.
Искаш да пея?
Идваш ли, идваш ли при дървото,
където обесиха човек, за когото казват, че убил е трима?
Странни неща се случиха тук, по-странно не би било,
дори и да се срещнем в полунощ при онова дърво.
Идваш ли, идваш ли при дървото,
където мъртвецът призова любимата си да избяга?
Странни неща се случиха тук, по-странно не би било,
дори и да се срещнем в полунощ при онова дърво.
Идваш ли, идваш ли при дървото,
където ти казах да избягаш, за да бъдем и двамата свободни?
Странни неща се случиха тук, по-странно не би било,
дори и да се срещнем в полунощ при онова дърво.
Идваш ли, идваш ли при дървото,
да носиш гердан на надежда рамо до рамо с мен?
Репликата беше "гердан от въже", промених я на "гердан на надежда".
Ти си истински поет.
Малко очевидно, но това е война. - Окръзите видяха ли го?
Да, но не и Капитола.
Аз проектирах тази защитна система на сигнала.
Но не мога да я преодолея. Свършил съм си работата твърде добре.
По онова време мислех само за науката.
Ще я пробием.
Идваш ли, идваш ли при дървото,
където обесиха човек, за когото казват, че убил е трима?
Странни неща се случиха тук, по-странно не би било,
дори и да се срещнем в полунощ при онова дърво.
Идваш ли, идваш ли при дървото,
където ти казах да избягаш, за да бъдем и двамата свободни?
Странни неща се случиха тук, по-странно не би било,
дори и да се срещнем в полунощ при онова дърво.
Ходове и контраходове.
Катнис, викат те в командната зала.
Тази нощ получихме доклади за дерайлирани влакове,
опожарени хамбари и свирепа атака
над водноелектрическата централа в Окръг 5.
Какво са ти сторили?
Умолявам за сдържаност и благоприличие.
Прекъсвам планирания ти ход с коня, за да те притисна...
Ето, това са кадрите. - Бийти успя.
Катнис? - Той вижда нашата пропаганда.
Катнис, там ли си? - Пийта.
Катнис?
Пийта, моля продължи.
Казваше ни за свирепите атаки.
Да.
Атаката над централата
бе коравосърдечна и нечовешка постъпка на унищожение...
Помисли си.
Как ще завърши това? Какво ще остане?
Никой не може да оцелее.
Никой не е в безопасност. Нито тук в Капитола,
нито в някой от окръзите.
Те идват, Катнис. Ще убият всички.
В Окръг 12 ще бъдете мъртви до сутринта.
Това беше предупреждение.
Да. - Трябва да го измъкнем.
Нещо във въздуха? - Не, г-жо.
Той бе в двореца, може да е чул нещо. - Вероятно.
Задействайте процедурата за въздушно нападение.
Тревога код червено.
Моля запазете спокойствие и започнете протокол за евакуация.
Прим! Прим!
... най-близкото стълбище и се спуснете до ниво 40.
Вратите ще се затворят след шест минути.
Тревога код червено.
Моля запазете спокойствие и започнете протокол за евакуация.
Отидете до най-близкото стълбище и се спуснете до ниво 40.
Г-жо Президент, три ескадрили влязоха във въздушното ни пространство.
Колко време имаме? - Няколко секунди, преди да атакуват.
Пригответе се да изпратите флота. - Прието.
Активирайте въздушната защита за малък обсег.
Заредете далекобойни ракети за контраатака.
Тревога код червено.
Моля запазете спокойствие и започнете протокол за евакуация.
Отидете до най-близкото стълбище и се спуснете до ниво 40.
Вратите ще се затворят след четири минути.
Тревога код червено.
Моля запазете спокойствие и започнете протокол за евакуация.
Отидете до най-близкото стълбище и се спуснете до ниво 40.
Вратите ще се затворят след три минути.
Тревога код червено.
Отидете до най-близкото стълбище... - Хайде.
Продължете до пункта за доставка и вземете по един пакет
за всеки член на вашето отделение.
Моля дръжте всички лични вещи на определените места.
Бъдете учтиви с другите граждани.
Тревога код червено.
Всички граждани трябва да влязат в бункера.
Вратите ще се затворят след 2 минути. - Мамо!
Къде е Прим? - Мислех, че отиде да те търси.
Сигурно е още на стълбите. - Там няма никого.
Върнала се е за котката.
Тревога код червено.
Всички граждани да влязат в бункера. - Ей, спри!
Вратите ще се затворят след една минута.
Бомбардираха северозападния квадрант.
Не улучиха помещенията. Дребни щети по коридори 2 и 3.
Има ли радиация? - Не.
Приближават още ескадрили.
Вратите ще се затворят след 30 секунди.
Прим! - Катнис!
Тревога код червено. - Катнис!
Вратите ще се затворят след 15 секунди.
Слезте тук!
Тревога код червено. - По-бързо!
Вратите ще се затворят след 10 секунди.
Девет...
осем... - Хайде!
... седем...
шест...
пет... - Задръжте вратата!
... четири...
три...
две... - Задръжте вратата!
... едно.
Върнала си се за котката?
Ако я бяхме изоставили, нямаше да си го простя.
Вратите вече са затворени.
Знам, Прим.
Да вървим.
Изгубихме транспортния коридор. - На северозапад няма нищо друго.
Противовъздушните ни оръдия бяха поразени в Сектор 3.
Защото се разкрихме. Видяха ни да стреляме оттам.
Не изпращайте флота.
Още 12 бомбардировача приближават Сектор 3 в атакуваща формация.
Задръжте огъня, докато се приближат.
Какво удариха? - Скала.
Има отломки във вентилацията. - Не се целят във флота.
Или в специалното ни оръжие. - Не знаят какво имаме.
Всички ли са невредими в бункера? - Да.
Скрийте всички зенитни оръдия. Затворете ракетните площадки
и вентилационните коридори. Ще изчакаме да отмине.
Подготвени сме за това. - Ще ни запечатат като гробница.
Капитола има остаряла информация, не искам да я обновявам.
Г-жо Президент, не съм в позиция... - Не си. Това е над възможностите ти.
Намалете нивото на кислород до 14%. - Прието.
Поемете въздух, г-н Хевънсбий. Нощта ще бъде дълга.
Прим, говори за нещо. Каквото и да е.
Повишиха ме в болницата.
Забравих да ти кажа. Обучават ме за лекар.
Биха били глупаци да не го направят.
Хей.
Може ли да седна? - Да.
Сноу използва Ани, за да те накаже.
Той ни провокира с тях.
Разбрах го едва сега, наблюдавайки онази глупава котка.
След първите ти Игри мислех, че целият романс е представление.
Всички очаквахме да продължиш с тази стратегия.
Но когато сърцето на Пийта спря и той едва не умря,
разбрах, че съм сбъркал за теб.
Ти го обичаш.
Може би не познаваш себе си.
Но всеки, който внимава, може да го види.
Как живееш с това?
Измъквам се от кошмарите и няма облекчение, когато се събудя.
Но най-добре е да не се предаваш.
Отнема много по-дълго време да се възстановиш, отколкото да рухнеш.
Катнис?
Ела с мен.
Преживяхме най-добрата им атака, нали? - Да.
Майка ти и сестра ти добре ли са? - Да, чудесно.
Искам да направиш нещо.
Кажи на Панем, че оцеляхме след атаката на Капитола без жертви.
И напълно функционираме.
Добре. - Трябва да знаеш нещо.
Имахме осем допълнителни минути заради предупреждението на Пийта.
Няма да го забравя.
Благодаря.
Катнис, това е: "Всички в 13-ти са живи и са добре, аз също."
Катнис?
Катнис.
Не искаш да си губиш времето с репетиции, знам.
Защо ги пускат?
За мен. - Готова ли си, Катнис?
Ще го направим както в Окръг 8.
Разкажи ми за розите.
Кажи на Сноу, че всички в 13-ти са живи и са добре.
Той ще убие Пийта. - Още веднъж. Говори по-високо.
"Всички в 13-ти са живи и са добре, аз също."
Той ще убие Пийта.
Не мога. - Катнис?
Можеш, Катнис. - Не мога.
"Всички в 13-ти са живи и са добре, аз също."
Той ще продължава... Няма да спре...
Катнис? - Кресида, да изключим камерите.
Не, той ме предупреди за това.
Прави го, защото аз съм Сойка-присмехулка.
Наказва Пийта, за да накаже мен. Не.
Не, не мога. - Катнис.
Не ме карайте да го правя. - Оставете я.
Боже. Трябва да се махна оттук.
Значи това е краят?
Вечно ще се криеш тук долу?
Не мога да бъда Сойка-присмехулка.
Бъди просто Катнис.
Знаеш ли... Ти си единственият истински приятел, когото имам.
Нали не са ти дали някакви лекарства?
Невъзможен си. - Добре, но говорих сериозно.
Виж, тук съм, за да те уведомя...
че спасяват Пийта. - Какво?
Разрушена язовирна стена в Окръг 5 остави без електричество Капитола.
Бийти е влязъл в системата им и прави всякакви поразии.
Възможността е отворена. Предполагам, докато възстановят електричеството.
А президент Койн? - Не мога да подкрепям тази жена,
заради забраната за алкохол, която е наложена тук,
но Плутарх е научил, че Пийта и другите са в Центъра за трибути.
А Койн вижда това като възможност.
Тя знае, че Пийта е оръжието на Капитола, както ти си нашето.
И вместо да ви насочва един срещу друг...
тя ще го спаси.
Трябва да им помогна. - Ей, хлапе. Чакай малко.
Ще изскочиш от вентилацията и ще щурмуваш Капитола?
Освен това, операцията вече е в ход.
Шестима войници отидоха. Само доброволци.
И познай кой смелчага се записа първи?
Гейл.
Готов ли си, Финик? - Да.
Отиди в центъра. На скалите.
Кастор, вляво. Полукс, ти идваш с мен.
Гледай право в камерата. Ясно?
Финик? - Да.
Добре. Не бързай.
Само запомни, че трябва да говориш, без да спираш.
Аз съм Финик Одеър.
Победител на 65-тите Игри на глада.
Излъчвам от Окръг 13, здрав и читав.
Ние оцеляхме след нападение на Капитола.
Но не съм тук да ви съобщя последните новини.
Защо Финик снима агитка? - Много повече е от това.
Бийти контролира системата. - Сега използват генератори
и имат ограничен честотен обхват, аз запълвам останалото с Финик.
Който го види, ще помисли, че е поредната агитка.
Не знаят, че това заглушава системата им с шум.
Предупреждения за защита, комуникации, всичко.
Би трябвало екипът ни да влезе и да излезе незабелязано.
Истината. Не митовете за луксозния живот.
Не лъжата за славата на твоята родина.
Можеш да оцелееш на арената, но тръгнеш ли си, отново си роб.
Сойка 1, на една минута сте от защитния периметър.
Изключваме светлините. - Летете ниско, в случай че са онлайн.
Президент Сноу ме продаваше.
Или поне тялото ми. Не бях единственият.
Ако победителят е желан, президентът го дава като награда или го продава.
Откажеш ли, убива някого, когото обичаш.
Сойка 1, на 20 секунди сте от защитния периметър.
10 секунди. 9, 8...
7, 6, 5...
4, 3, 2, 1.
Навлязохме във въздушното пространство на Капитола.
За да се чувстват по-добре, моите купувачи ми даваха пари и бижута.
Но аз открих много по-ценна форма на заплащане - тайни.
Пригответе се.
Превключваме на нощно виждане.
Там.
Виждаме Центъра за трибути.
Захождаме за кацане.
Сложете си маските.
Познавам цялата поквара, измама и жестокост
на разглезения елит в Капитола.
Но най-големите тайни са относно любимия ни президент Кориолан Сноу.
Отворете вратата.
Тук е лидерът. Пускаме газ. Ще потвърдим, щом влезем.
Толкова млад да вземе властта. Толкова умен да я задържи.
Може да попитате как го е направил.
Една дума.
Отрова.
Пригответе се за спускане.
Той е спирал всеки метеж, преди още да е започвал.
Чисто.
Чисто. Командване, вътре сме. Насочваме се към цел номер 1.
Килия П45, ниво 2Ц.
Газ.
Има толкова мистериозни смъртни случаи на противници.
Дори на съюзници, които са заплаха.
Сноу пие от същата чаша, за да избегне подозрение.
Но противоотровата невинаги действа,
ето защо носи рози, вонящи на парфюм.
Да скрият миризмата на кръв от язвите в устата му, които няма да зараснат.
Гейл.
Но не може да скрие миризмата си. Той убива без милост.
Управлява с измама и страх.
Оръжието му е единственото подходящо за такъв човек.
Отрова. Перфектното оръжие за змия.
Какво е това място?
Бийти? - Губя ги.
Възстанови захранването.
Въздушната отбранителна система на Капитола се рестартира.
Черпи енергия от друг източник. Още 60 секунди и ще ни изключат.
Г-жо Президент, да изтеглим ли кораба?
Включете ме. Ако Сноу гледа, може би ще остави сигнала.
Включете ме в ефир, за да ме види. - Да.
Включете я. - Можем ли все още да влезем?
Да, за момента. Линията е отворена. - Катнис, давай.
Президент Сноу? Аз съм Катнис.
Няма гаранция, че дори гледа. - Знам, но е възможно.
Президент Сноу, трябва да говоря с вас. Там ли сте?
Президент Сноу, аз съм Катнис. Чувате ли ме?
Трябва да говоря с вас.
Президент Сноу, аз съм Катнис. Президент Сноу, там ли сте?
Чувате ли ме?
Президент Сноу... - Г-це Евърдийн. Каква чест.
Не предполагам, че се обаждате да ми благодарите за розите.
Никога не съм искала това. Не съм искала да бъда в Игрите.
Богс? Обади се. - Нито да бъда Сойка-присмехулка.
Само исках да спася сестра си и да запазя Пийта жив.
Обади се. Богс?
Моля ви, просто го пуснете. И аз ще спра.
Ще изчезна. Няма да ме видите отново.
Г-це Евърдийн... - Богс, чуваш ли ме?
... не бихте могла да избягате от това, както не можахте и от Игрите.
Командване, докладвайте за ситуацията. - Богс, времето ни изтича. Побързай.
Да се размърдаме. - Моля ви.
Вие спечелихте.
Вече ме победихте.
Освободете Пийта и вземете мен в замяна.
Отдавна минахме възможността за благородна саможертва.
Кажете какво да направя. Винаги съм спазвала обещанията си.
Казахте, че не искате война, а точно това се случи.
Казах ви колко крехко нещо е мирът.
И точно като на дете, ви достави удоволствие да го счупите.
Знам каква сте.
Знам, че не виждате отвъд тесногръдите си интереси.
Но, моля ви, г-це Евърдийн,
съмнявам се, че вече знаете какво е почтеност.
Командване, достигнахме първата цел. Ще потвърдим, когато измъкнем Пийта.
Сойка 1, пригответе се за евакуация.
Поискахте да ви убедя, че съм влюбена в Пийта.
Не направих ли поне това? - Г-це Евърдийн...
нещата, които обичаме най-много, ни погубват.
Искам да запомните, че аз съм го казал.
Мислите ли, че не знам, че вашите приятели са в Центъра за трибути?
Отрежи ги.
Какво стана? - Богс, обади се.
Богс, чуваш ли?
Той знае, че са там. Това е капан.
Трябва да ги измъкнем, да им кажем да се махат.
Няма сигнал. Не можем да се свържем.
Хеймич, той е знаел. Подигравал ми се е.
Хеймич, те са там. - Няма как да знаем.
Ще ги изгубя и двамата!
- Няма, Катнис.
Не!
Няма новини.
Съжалявам.
Това е най-лошото мъчение на света.
Да чакаш, когато знаеш, че няма какво да сториш.
Особено за хора като нас.
Но силата, смелостта...
лудостта...
каквото и да ни мотивира, откриваме го в моменти като този.
Ти го имаш, войнико.
Това те е запазило жива през цялото време.
И няма да те провали сега.
Върнаха се.
Какво е това?
Джоана. - Финик!
Финик! - Ани! Ани!
Ти си в безопасност!
Гейл!
Добре ли си?
Какво има? - Не разбирам.
Всички оръжия бяха активирани и ние прелетяхме над тях.
Пуснаха ни.
Той е там.
Газът, който пуснахме на пазачите, упои и него, но ефектът минава.
Бъди там, когато се събуди.
Благодаря.
Благодаря ти.
Пийта.
Пийта!
Махни се от нея! Пусни я!
Не, Катнис. Подут е. Не го пипай.
Не! Успокой се. Добре си.
Кажи й, че е будна.
Не се опитвай да говориш. Пийта е добре. Уверявам те.
Просто трябваше да го махна от теб.
Нарича се "отвличане".
Не знаем колко време Капитола е правил това с Пийта.
Състояние на страх, засилено с отрова на оси-преследвачи.
Беше ужилена на първите си Игри, помниш ли?
Отровата поставя субекта в дисоциативно състояние.
И те са го измъчвали.
С електрошокове и побои, заличили са самоличността му.
После цялото страдание и страх са пренасочени.
Асоциирани са с други спомени или човек.
Променили са спомените му за Катнис? - За да изглежда животозастрашаваща.
Превърнали са го в оръжие, Катнис, за да те убие.
Но е обратимо? - Страхът се преодолява най-трудно.
Вродено ни е да го помним най-добре. - Това е неизследвана област.
Но ще съберем екип.
Оптимист съм.
Добър вечер.
Вчера одобрих тайна спасителна мисия в Капитола.
Щастлива съм да обявя,
че победителите са освободени!
Нека днешният ден бележи историческа промяна.
Заедно със Сойка-присмехулка и победителите,
ние изпратихме ясно послание до Капитола,
че никога вече не ще търпим несправедливост.
В днешния ден, в който събираме отново семейства,
приятели и любими хора,
нека целият Панем се събере,
не да се бие за забавление на Капитола,
а да обедини сили в тази битка.
Нека днес бъде денят, в който си обещаваме
никога да не се предаваме и да не се отказваме,
докато не изградим един нов Панем,
където водачите се избират, а не се налагат,
където окръзите са свободни да споделят плодовете на труда си
и не се бият един с друг за трохи!
Новият Панем е на хоризонта, но трябва да го вземем сами.
Пътят до там минава през островърхите планини
и дълбоките клисури на Окръг 2.
Там, в сърцето на най-стръмната планинска верига на Панем,
се намира главната военна база на Капитола.
Можем да покорим това укрепление,
защото сме един народ,
една армия, един глас.
Защото днес е нашето ново начало.
Днес освободихме победителите.
Утре - Панем!
Ура! Ура! Ура!
ИГРИТЕ НА ГЛАДА: СОЙКА-ПРИСМЕХУЛКА – ЧАСТ 1
В памет на ФИЛИП СИЙМОР ХОФМАН
Превод и субтитри: Petrakiz
© 2015 Translator's Heaven subs.sab.bz