* UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ *
Превод и субтитри KikoDraka
Рийд, Бен, Дерин и аз сме приятели отдавна.
Съвсем нормални са,
като хора, с които можеш да гледаш мача
или да изпиеш по бира.
Не са някакви ненормалници.
Не може просто така да изчезнат.
Рийд беше най-добрият брат, който можеш да имаш.
Винаги се е грижил за мен. Това тук е старият Рийд.
Добър в спорта и с китарата.
А това е новият и откачен Рийд.
Странните книги за НЛО, филмите и картите.
Спря да отговаря на позвъняванията ми.
Уплаших се, когато го уволниха.
Както споменах, той беше ценен кадър за фирмата.
Около три месеца, преди да изчезне,
наистина се промени.
Закъсняваше, често се ровеше в интернет.
Нещата, които намерихме в бюрото му, след като напусна, бяха снимки на НЛО.
Брат ми не би изчезнал просто така. Трима души изчезнаха.
Нещо става.
Факт е, че никой не знае нищо и не иска да каже нищо.
Избягват ни, но защо? Някой знае нещо, но не ни го казва.
Мисля, че човек, който би се опитал да проникне в Зона 51, за да снима
и евентуално успее, би си навлякъл сериозни неприятности.
ЗОНА 51
Значи камерата е момичето? - Да. Какво би й казал?
Здравей, казвам се Рийд. Ти как се казваш?
После ще обсъдим кой какво харесва... - Очарователно.
Това е ново. - Може да го пробвам довечера.
Новаторско. - Стига Бен да не оплеска нещата.
Няма да ги оплескам. - Тотално отблъскваш жените.
Не е вярно. Аз съм добър приятел,
който иска да окуражи съквартиранта си.
Не бих действал отблъскващо на гаджетата на аверите.
Каза човекът с оранжевата блузка.
Ако искаш да знаеш не е оранжева, а с цвят на сьомга.
Поглежда и... - Давай, разкажи го.
И вижда снимка на себе си. - Рийд, не виждам никакви къщи.
Ето къде е.
"Стомахът ми се свива"? Какво стана с " Казвам се Рийд"?
Първо пиячката, после бира-понг. - Шотовете и тогава бира-понг.
До дъно.
Взимай и подавай. Взимай и подавай.
Наздраве!
Гледай да не я изпуснеш. Това е бебчето ми.
Ако победим, скачаш гол в басейна. - Това не ме притеснява.
Говорех на Даниел. - Ще се обзаложа и за двама ни.
Ако загубиш, ще пееш на караоке. Рап.
С Даниел сме яка комбина. - Цяла нощ ще висим тук.
Кучи син! - Кой падна, а, Рийд?
Какво ще кажеш? Време е за караоке.
Дай да те подгрея. - Това е Дерин.
Супер! - Как си?
Как се казваш? - Моне.
Самопровъзгласила се за... - Жрица на купона?
Колко взимаш? - Аз давам парче пеперони.
Дерин, погледни Рийд, човече.
Сериозно? Така ли ще правиш?
Това е моята кучка.
Искаш ли го, а? - Рийд!
И тя си тръгна. Браво.
Направи го! - Върви след нас.
Дай ритъм. Помагай.
Казвам се Рийд, Дерин е това.
Носи се в оранжево като портокалова кора.
Къде е Рийд? Страхливец такъв.
Купонът направо умря.
Къде е Рийд? Виждал ли си го? - Нямам идея къде е.
Това е Мишел. - Ники.
Ники е от... Чакай малко.
Пич, това е Рийд. - Той ли е?
Рийд! - Да, така беше облечен. Рийд!
С момиче ли е?
Трудно е да се каже. - Нафиркал се е. Зарежи го.
Не отговаря. - Пиши му пак.
Виждали ли сте Рийд? - Рийд, къде си?
Рийд? Не е той. Извинявам се.
Престанете. Сигурно се е прибрал.
Беше забавно. Видяхте ли ми изстрела?
Какъв път. Все едно сме насред нищото.
И аз това казах. Не знам къде сме.
Може би трябва да... - А ако Рийд се е изгубил в гората?
Загубил се е и трябва да го потърсим.
Според мен прави секс. - Въобще не знам къде сме.
Трябва да му пратим... - По дяволите!
Пич, какво правиш? Какво...
Това Рийд ли е? - Шибаният Рийд.
Какво търси Рийд пред колата?
Какво става?
Добре ли си, човече? - Да.
Дрогиран ли си? Отцепи ли се на купона?
Мислех, че си с момиче. - Какво става, Рийд?
Защо... - Какво правеше на пътя? Добре ли си?
Да, добре съм.
Добре. Да вървим. Нощта почти свърши.
ТРИ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Готов ли си? - Ще го правим ли, момчета?
Бен, стегна ли багажа? - Да.
Само това ли ще вземеш? - Друго не ми трябва.
Куфарите са така подценени. - Да видим.
Ботуши, кърпа за главата и розов ластик.
Готов си. - Все неща от първа необходимост.
Искаш ли да трампим саковете? - Не.
Харесвам си опърпания сак.
Можех аз да направя този уеб сайт.
Взел си доста неща. - Костюмите ще ни потрябват.
Елате да видите каква история намерих.
Иракските бунтовници си мислят: "Ще направя 2-3 атентата срещу САЩ".
Мислят, че никой не ги вижда. - Къде е тръгнал с това?
Напомнят ми за теб и Рийд.
"Супер е. Тъмно е и никой не ни вижда."
Че кой може да вижда през нощта?
Не! Какво стана? Бягай, Ахмед!
Ахмед, мъртъв си.
Така става, когато се ебаваш с американското правителство.
Няма да ни видят, защото имаме от тези.
Имам план. - Разбира се, че имаш.
Трябва да вдигна. Как е?
Не, уикенда ще отсъстваме от града.
Имаме тайна мисия. Точно така.
Бен още ли говори? - Не мога да ти кажа къде отиваме.
Имаме добра възможност да изпробваме тази джаджа.
Да. Не мисля, че ще има момичета.
Ще настроя честотите. - Какво? Наистина?
Готови?
Готово. - Ашли?
Казах ти, че ще проработи. Изключвам го.
Нека звънне.
Извинявай. Не знам какво стана.
Да. Уговорката за мини голфа остава.
По дяволите. Глупав телефон.
Какво правите там? - Заглушителят работи.
Фенерчета. - Топките за какво са?
Не ги мисли. - Четири камери, да.
Шест батерии. Две, четири, шест.
Трябват ли ни четири камери?
Предназначени са за прикрепяне на дрехите или под тях. Удобни са.
Ето, това си ти.
Ето ме. - Ще опрем до тях най-вероятно.
На тази маса има цял куп яки неща.
Бен, внимавай с тях. Не ги изпускай.
Хапчетата.
Само три. - Добре.
Дерин, къде си? - Пич, трябва да тръгваме.
Излизай, приятел.
Тези амониеви хапчета са брутални.
Страшно полезен си, Дерин.
Важна част от пътуването си. - Откъде ги взехте?
Тейзъри. Обичам Америка.
Не си играй с тези неща.
Внимавай.
Да не си пуснеш ток. - Можем ли да зашеметим някого с това?
Хайде. Стягай багажа.
Пич, добре ли си? - Това болеше.
Добре ли си? - Човече.
Действа. Ще свърши работа.
Сега се чувствам повече мъж. - Така и изглеждаш.
Не оставяй опасни предмети покрай деца.
Да тръгваме.
Нервен ли си?
Ще го направим. - Ще бъде велико.
Ето какво ще стане. Пътуваме до загражденията или каквото е там,
казваме си чао, излизате от колата,
изминавате пет метра, след което бивате застреляни от снайперисти.
А аз ще плача, защото приятелите ми са мъртви.
Няма да ни застрелят. - Ще плачеш?
Могат да ни арестуват, но няма да стане, защото имам план.
По-лесно е да оберем банка, отколкото да влезем там.
Обирджиите ги застрелват. - Защото ги очакват.
Никой няма да очаква да влезем там. - Защото е невъзможно да се влезе.
Погледни размера на мястото. Как могат да го охраняват? Невъзможно е.
Утре ще се срещнем с Норио, прекосил е мястото по светло.
С размера на Кънектикът е. - Секретна правителствена база е.
Всичко се случва. - Не могат да я наблюдават цялата.
Има сензори за движение, амониеви, всякакви, но ние ще ги преодолеем.
Ще ги преодоляваш, докато не те застрелят.
Само приказвате празни приказки. - Разбирам,
че Рийд се държи откачено последните 3 месеца.
Че кой не би искал да види кадри от вътрешността на Зона 51?
Не разбирам защо се чудиш, че искам да отида.
Всичко стана много бързо и изведнъж ще ходим. Не знам защо се нави.
Знам само, че никой не е снимал базата от вътре.
Никой цивилен не е влизал там.
Ние ще сме първите. Това е най-голямото...
Няма по-голямо от това. - Добре си обработил Дерин, Рийд.
Просто карай към щатската граница.
Ало? На няколко часа път сме от Вегас.
Пак говори с това момиче. - Не е луда. Дори не си я виждал.
И той не я е виждал, а й се доверява. Вече й изпя всичко.
Не знам защо я мисли за свястна. - Баща й е работил там.
Не, написал е книга, твърдейки, че е работил там.
Нищо не знаете за нея, а й се доверявате.
Дори и да дойде, Рийд не знае грам за нея.
Какво става? - Всичко е точно.
Ще се видим с нея утре. - Това, че някой е написал книга,
учен е, работил е за правителството,
и книгата му звучи правдоподобно,
не означава, че е казал истината.
Това ще опитаме да разберем. - Самоубил се е, значи е бил луд.
Нямаш доказателства... - Бен, разбрах.
Зная как да преодолеем охранителните мерки отвън, но не зная какво е вътре.
Трябва ни информацията, който тя има. - И ако тя ни излъже, се прибираме?
Ако ни излъже, ще намерим друг начин. - Ти ще си мълчиш пред нея.
Няма. - Не бъди кретен.
Моля те, недей.
Готово. - Говорих с Глен Кембъл.
Екскурзоводът. Той ще ни покаже...
Кои са тези, с които все говориш? - Ще носим от камерите.
И двамата ще си закачим камери. Ще проверим нощния режим.
Аз няма да нося. Ако внесеш една в стриптийз клуб,
където е фрашкано с охрана, излезеш с материал от там
и никой не разбере, те признавам.
Вегас! Стига приказки за Зона 51.
Ако не друго, поне сме във Вегас. - Като бонбонен град е.
Гледай. И да снимаш някой красавица.
Привет! - Как сте? Искаме да се регистрираме.
Красота! - Шегувате ли се? Не може да бъде!
Това място е яко!
Има маса за билярд? - Има, да.
Рийд, какво правиш? - Вижте.
За това ви говорех. Линии "АЗИЛ". - Какво ви става? В рая сме.
Отиваме да зяпаме цици. - Какво правиш?
Камерата има термален режим. Хваща топлината ти.
Луда работа. - Имам идея.
Да видим дали ще хване това.
Господи. - Грозна гледка.
Гледайте. - Прилича на отпечатък от цици.
Моят отпечатък.
"Сиймлес" - клуб за мъже!
Как е? - Не се вижда.
Пич, блокираш гледката.
Да идем в индивидуалните стаи. Супер. Нощен режим.
Дано се появят мацки скоро.
Ще правя така. - Идват ли?
Дано дойдат скоро. - Готови ли сте за купон?
Мисля, че този иска да е първи. - Той ще е първи.
Този ли? - Първо тях, после мен.
Няма да се оплаквам. Така е добре.
Щастливо възнаграден съм.
Ти си джентълмен и светец. - А ти много добър приятел.
Дано имаш добър поглед, Рийд. - Имам.
Наслаждавам се на две неща.
Видя ли, Рийд...
Това е най-великият момент в живота ми.
Какво ли би станало, ако ни хванат? - За Вегас!
За приятелите! - За изживяването на живота ни.
Ставай, Бен.
Хей! - Какво?
Ставай. - Какво правиш?
Изглеждаш направо превъзходно. - Защо ме записваш?
Виж какъв е купон. Ходихме на стриптийз, пием си бирите.
Там е. Писа ми.
Не е луда. - Откъде знаеш?
Защото разговарях с нея. - Въобще не знаем къде го пращаме.
Да се надяваме, че ще ни помогне. - А ако е капан?
Знае ли как изглежда? Как ще... - Ето я. Стискат си ръцете.
Зумира ли я? Как изглежда? - Не прилича на луда.
Блестят ли й очите? - Изглежда си съвсем нормално.
Явно не е от примерните, иначе да е духнала.
И щяхме да се приберем. Сочи ни. Да помахаме ли?
Дава му нещо.
Някакви документи. - Извежда я.
Дръж се нормално, не като идиот. - Ще ми бъде трудно.
Води я насам. - Изглеждат като карикатури.
Това е Ялана. - Ялана.
Ялана? - Дерин. Приятно ми е.
Добре, момчета, карайте след мен. - Просто така?
Няма да ни прецака, нали, Рийд?
Отиваме в някакво хранилище.
В тези места не се случва нищо хубаво. Като в "Мълчанието на агнетата".
Лесно може да ни убие и да скрие телата.
Ще се справим с нея. - Ако извади патлак, ще бягам.
Стана параноичен. Постоянно говореше как ни подслушват телефоните,
как някой го следи и все неща от тоя сорт.
Накара ме да му обещая, че ако нещо се случи с него,
ще отнеса нещата му в хранилище.
На скришно място, което никой няма да открие.
Категорично настоя да го направя.
В нощта на кончината му, донесох всичките му вещи тук.
Буквално 24 часа по-късно къщата ни беше опустошена.
Търсеха нещата, които донесох тук.
Уволниха го, защото задаваше много въпроси.
Аз бях тази, която го откри в гаража онази нощ.
Ето. Казаха, че се е самоубил. Никога не би го направил.
Зачерквали са. - Да.
Това ли е баща ти? - Да.
Прилича ми на свестен човек.
Наистина беше свестен.
Виж ти. Това е списък на всички работили там.
Невероятно е. - Хиляди медицински картони.
Рак на простатата? - Не знам защо се е разболял.
Вижте. Това са картите му на базата.
Сериозно ли?
Не е имал достъп навсякъде, но където е имал.
Всичко над земята е просто камуфлаж. Базата е на километър под земята.
Не е имал достъп там. - Отбелязал е стълбища и асансьори.
С тях сигурно се слиза надолу. Ще са ни от полза като отидем.
Дори да стигнете там, ще ви трябват отпечатъци, електронни карти.
Сменят кодовете всеки ден. - Баща ти е имал достъп до тях.
Да, и сега е мъртъв. - И ще минем от там?
Ще се наложи.
Изглежда баща ти е влязъл в Сектор 4, но...
Следял е някого. Не му помня името, но имах негова снимка някъде тук.
Той е имал достъп до С4,
а баща ми го е последвал.
Ето го. Не му знам името.
Баща ми го е следял и затова са го уволнили.
Ако още работи там, ще го потърсим. - Сигурно живее край Вегас.
Рийд, заради тези неща са убили баща й.
Да. - Ще внимаваме.
Здрасти. Ти ли си Норио? - Да.
Да речем, че идем до билото и искаме да продължим.
Примерно до Сектор 4.
Слизате от колата и се движите покрай заграждението.
Повечето топлинни сензори и сензори за движение
са по този черен път край езерото.
Тук няма ли сензори? - Има, но малко.
А гърмящи змии? - Те са навсякъде.
С4 тук ли е? - Да.
Можем ли да прекосим възвишението? - Стига да не ви засекат.
"АЗИЛ"? - Терминалът. Боинг 737.
Онзи с червената лента? - Да. Оттук се вижда паркингът.
Дерин, това е самолетът. - Откъде знаеш?
Виждам номера на опашката. Да вървим.
Сега ли? - Да ги хванем, преди да слязат.
Бързам, колкото мога.
Свий надясно.
Накъде да карам? - Натам.
Това е "АЗИЛ". Има доста коли.
Човекът може да е навсякъде.
Значи извозват със самолет служителите ежедневно?
Да. - Тук?
Да, всеки ден. - Какво е "АЗИЛ"?
Абревиатура за "Алюзия за истинско летище". Така се говори.
Тъпо е. - Май го виждам.
Виждаш ли го? - Да, увеличил съм.
Посивяла коса, очила, качи се в черна кола.
Рийд, ето го! Това е той! - Карай след него.
Добре. - Не се приближавай много.
Остави го да се отдалечи. - Тръгваме.
Просто да карам след него? - Да.
Увеличи ли го на обектива? - Да, той е.
Определено е той. Виждам го на огледалото. Носи очила, посивяла коса.
Точно като на снимката.
Имаш ли план вече? - Хрумват ми няколко идеи.
Ще ги споделиш ли или ще си ги пазиш за себе си? Както искаш.
А ако е обикновен чистач? - Високопоставен е.
И просто ще го удариш? - Не го изпускай.
Ускори малко.
Ако е знаел, че бащата на Ялана го следи?
Ако затова е убит? Идеята не ми харесва вече.
Добре се справяш. Сякаш си го правил и преди.
Може да започна нова кариера.
Да следиш хората? - Частен детектив. Благодаря.
Нищо няма да стане.
Пич, скрий камерата.
Намали. Остави помежду ни няколко коли.
Спазвай 50 метра дистанция.
Повече от 50 са.
Да го подмина ли? - Да.
Това е къщата му. - Прикрий камерата.
Обърни в края на улицата. - Ще го дебнем тук ли?
Ще чакаме. Ще седим, докато излезе.
Страхотно. - Имаме ли някаква храна?
Не си планирал престоя ни тук добре.
Трябва да има кафе и понички.
Дерин, гледай камерата да следи къщата. Постоянно.
Добре.
Дали ще излезе? План Б?
Рийд? - Да, какъв точно ни е планът?
Нещо? - Никакво движение.
Трябва да взема от хапчетата. - Имаш ли храна да подложиш?
Не. - Аз имам.
Пастърма? - Защо не каза, че имаш?
Защото ще я изядеш цялата. - Няма да я изям.
Не помня дали бяхте там или не,
но се натискахме с нея и си помислих, че зад мен има стол и...
Рийд, къде хукна? Къде тръгна той?
Чакайте. Излиза.
Какви ги върши той? - Чакай.
Къде отива?
По дяволите. - Какво прави?
Господи.
Какво прави? - Чакай.
С взлом ли влиза? Не можем да му го позволим.
Ще ида да му помогна. Успокой се.
Вземи това и ми се обади, ако видиш нещо.
Не можеш просто да отидеш там.
Да бъдем бързи. - Нищо не виждам.
Пусни нощното.
Това е кабинетът му. - Да.
Заключен е, трябва да го разбием.
Какво беше това?
Чу ли го?
Върви да провериш.
Мамка му! Помощ! Рийд!
Рийд!
Хвърли пастърмата!
Ето така.
Просто да го нахраним, а? - Не е злобно.
Господи. Да продължим.
Виждаш ли нещо?
Аз ще се поровя тук, ти провери горе.
Само джунджурийки. Рийд, откри ли нещо?
Не. Ти? - Нищо.
Продължавай да търсиш. - Добре. Спалнята.
По дяволите.
Бен? - Прибират се.
Ти сериозно ли? - Изчезвайте от там!
Рийд, връщат се. Отвън са.
Кълна се, че чух нещо.
Тук са! Скрий се!
Мамка му!
Добра си. - Да.
Мамка му.
Добро момиче. Измий си зъбите.
Хайде, влизай.
Къде ми е четката? - Тук е. Още веднъж.
Само още веднъж. Спи ти се и затова.
Спинка ти се. Кажи "лека нощ" на слончето.
Чао. - Лека нощ. Хайде.
Хайде да спиш. Татко ще дойде да ти каже "лека нощ".
Не съм чул нищо от известно време. Не трябваше да го правим. Беше тъпо.
Исусе! - Тихо.
Да се махаме от тук. - Слушай.
Мисля, че е в него. Трябва да погледна.
В спалнята са. - Успокой се.
Да се махаме.
Бързо!
Пали колата! Карай!
Ега ти! Успяхме!
Какво стана, мамка му? - Успяхме! Взех пропуска.
Не ми пука, че си го взел. Току-що влезе с взлом в нечия къща.
Нахлуване в частен имот, влизане с взлом, обир...
Взехме, каквото искахме. - Да.
Работи за правителството. - Не ни видяха.
Това са 15 години в затвора. А ако се бяха събудили? Имат дете!
Спокойно. - Ако някой съсед е видял номера ми?
Никой не е видял. - Откъде знаеш?
Никой не е видял. - Всичко е наред.
Наред е. - Не, не е.
Край. Планът беше тъп. Прибирам се.
Никакъв план не беше! - Успокой се. Дишай.
Спокойно.
Карай към пустинята. Извинявай.
Нищо не е наред.
Включи се гласова поща.
Ялана.
Взехме пропуска. Готово е.
Отиваме у Рейчъл. Ще се чуем утре.
Бен, къде е Рийд? - Ето го там.
Господи.
Застанал е до самия път. - Трябва да се изпикая.
Какво прави?
Трябва да го разубедим. - Не мисля.
Имаме по-малко от ден. - Няма да го разубеждавам.
Щом не искаш, защо си дошъл с нас?
Не мислех, че ще стигнем толкова далеч.
Смяташе, че след три месеца плануване, просто ще се откажем?
Готов ли си за последиците? - Имаме план.
Като снощния ли? - Получи се.
Взехме, каквото искахме. Тук сме.
Правим го. Това е шансът ни да го осъществим.
База 5 е отвъд хълмовете.
Готови сме.
Всичко е наред.
Виждаш ли онези планини?
Зад тях е Зона 51.
Яко.
Буквално сме сред нищото, където умират хора.
"Малкият пришълец". - Хитро.
Хотелските стаи ще стават все по-долнопробни.
Като сцена от "Психо" е. Не искам да влизам.
Какво правим тук? - Можеше и по-зле да е.
Ужасно е. На такива места правят метамфетамините.
Не е така ужасно. Става за база.
Само няколко дни са.
Дали ще можем да разпитаме местните?
Да говорим с някои от тях? - Набързо.
Погледнете го. Забавлява се сам.
Трябва да говорим с него.
Добър ден, с какво да ви услужа? - Здравейте.
Защо сте тук? - Как защо? Заради извънземните.
И вие сте тук за това, с тези камери...
Преструваме се, че те не съществуват.
Не разбирам защо. Доказателствата са налице.
Има го дори в Библията. Езекил. "Небесните колесници".
Защо американците не вярват в НЛО?
Другите страни не го правят. Защо САЩ отричат?
Има едно нещо в Мексико Сити. Скулптура на мъж в стол.
Все едно седи в ракета с контролери пред него.
Има апарат за дишане на лицето. Хората не искат да знаят.
Розуел, 1947 г. Катастрофата.
Преместват доказателствата тук през 1951 г.
Дори в момента изучават космическия кораб. Точно там.
Това, което е на картата,
е това, което искат да видиш.
Правителството не ни показва нищо.
Има хангари и сгради под земята.
И аз щях да съм скептичен, гледайки зелените човечета от комиксите.
Те не са малки и пухкави същества.
Страшни са, човече.
Имали са няколко реда зъби.
Черни очи. Като тъмна бездна.
Бяла кръв. Сменят си цвета на кожата.
Като змиите, но с големи петна.
Не взимат проби само от тялото ти, но и от разума.
Контролират съзнанието ти. Хвърлят те срещу стената.
Усещаш кога са наблизо. - Появява се силно главоболие.
Такова, каквото не можеш да си представиш.
Носът ти тече. - Чували сте
за хора разминали се на косъм от смъртта, как виждат светлина.
Пак са те. - Почти спираш да съществуваш.
Не осъзнаваш какво се случва. Всичко е бяло.
Безкрайно бяло.
Не виждаш къде свършва пода и започва тавана.
Как разбираш, че си на кораба им. - Не разбираш.
Експериментите, дисекциите, всичко, което им правим...
Говорим за Гуантанамо Бей. Дано никой от тях не се измъкне.
Имат си собствена полиция. Подземна транспортна система.
Даже собствено правителство. Зона 51 е 51-ят щат.
Ето там, вляво. - А ако онзи е някакъв луд?
Нормален си е.
Глен? - Ти ли си Рийд?
Рийд намери сродна душа.
Какво става? - Къде отиваме?
Направо в Зона 51. Този път води до границата.
Главният път към базата.
На каква охрана ще се натъкнем? - Границата е по хълма.
Има двама камуфлажни с бял джип Чероки.
Там са 24 часа в денонощието. Винаги нося честотен детектор.
Когато се задейства, значи съм включил пътния сензор.
Намали.
Огледайте добре храстите.
Да. - Ето го.
Нямаше и да разберете, че е тук.
Прилича на стрък трева. - Всъщност е антена.
Не можеш да го откриеш без подходящи уреди.
Ето. "Собственост на правителството".
На общинска земя сме. - Ето така.
Добре. 2022.
Това ще изпрати код 022
и камуфлажните ще дойдат да проверят.
Ще видят кой е пресякъл границата. Такива неща има отвън района.
Вътре има амониеви и топлинни сензори.
Ако можете да преодолеете тези,
ще можете и онези вътре.
Има кола там. Те ли са? - Камуфлажните ли са?
Дано не получа куршум от снайпер.
Отбий встрани до пътя. Ето там.
Има ли човек там? - Снима ли го?
Увеличих го. - Виждаш ли някого?
Сигурно ни гледат с бинокъл. - Двама са, нали?
На хребета има два трипода. - Виждам единия.
Единият е насочен към нас. - Видях и другия.
Другият гледа към пътя.
Засича всички превозни средства.
Сериозно ли ще излезем от колата? - Да.
Ето ти ги камуфлажните. - Май се радваш, а?
Да. - Всичко, за което мечтаеш, е там.
Вълнуващо. - Могат да го ползват срещу теб.
Де да можеше да съм във Вегас сега. - Вече сме тук.
Идва някой.
Туристи сме. - Какво ви води насам?
Работа. Така и така сме тук,
минавахме наблизо, та решихме да разгледаме.
Прекарайте си добре. - Мерси.
Нямат номера. Туристи, ама друг път.
Охранители ли са? - Под прикритие.
Не правете нищо необмислено. - Благодарим, Глен.
Казах ти, че не е луд.
Ето там. Толкова сме близо, че мога да го усетя.
Да говорим с този тип. - Какво?
Да поговорим с него.
Г-не, какво търсите?
Виждате ли нещо?
Мислите, че искам да съм тук? Заради тях съм тук.
Добре. Да си вървим.
Съжалявам. Не беше нарочно. - Не разговаряй с местните.
Бен, не предизвиквай непознатите.
Откъде да знам, че ще откачи. - Отключено е.
Ти ли остави отключено? - Не.
Не съм оставил отключено. - Отвори.
Сигурно се шегувате. - Ехо?
Има ли някой тук?
Не изглежда да е пипано. - Всичко е тук.
Всичко. - А ако някой е поставил "бръмбари"?
Ехо?
Какво... - Хей.
Господи! - Шегуваш се.
Здравейте, момчета. - Какво правиш тук?
Трябва да тръгваме. - Ще дойда с вас.
Човекът отпред ме пусна.
Имат амониеви сензори. Тези хапчета неомицин ще свалят амониевото ниво.
С Дерин ги взимаме от дни. За вас - тройна доза.
Ще подействат ли? - Ще проверим амониевите ви нива.
Да вървим. Имаме много работа.
Идеята е ужасна. - Дерин, ти вземи две.
Кажи нещо, човече. - Не знам какво.
Кажи, че не искаш.
По-добре е да не я взимаме с нас. - Какво?
Не бива да я взимаме с нас. - За какво говориш?
Заради нея ще ни хванат. - Няма. Имаме фреонови костюми.
Това не е основателна причина.
Не можем да й откажем. Помогна ни.
Даде ни картата и другите неща. - А амониевите хапчета?
Нивата ще са високи. - Ще ги проверим, преди да тръгнем.
Ако нивата й не са добри, няма да идва.
Дерин, дадох ви всичко, което ми остави баща ми.
Всичко е нейно. Без тези неща, нямаше да направим нищо.
Вие го правите по едни причини, аз по други. Трябва да го направя.
Ако не искате да съм с вас, ще си тръгна.
Може да ни е от полза.
Така ли мислиш? - Знам, че ще ви бъда от полза.
Приготви се за 13 километра преход. - 16 са и съм готова.
Оправихме ли се? - Да.
Включено ли е? - Това истински сензор ли е?
Взехме един от границата. - Шегувате се.
Ето. Заглушихме сигнала.
Какво? - Сменя честотите на всеки 30 секунди.
Какво означава това? - Че трябва да засечем сигнала,
да го заглушим и да го изключим, преди да смени честотите.
Мамка му. - Никой не е казал, че ще е лесно.
Това е пропускът, който взехме. - А това?
Одеколонът му.
Ето така.
Успя ли? - Ще видим.
Към светлината. - Ето го.
Там е. - Виждаш ли го, Дерин?
Някой стои до колата. - Какво?
Някой се промъква към колата ни. - Къде е?
Ето го там.
Имаме ценни неща в нея.
Няма значение. - Как така "няма значение"?
Трябва да продължим. Имаме работа.
Къде е? - Не знам. Не го виждам.
Да продължаваме. - Ебават се с нас.
Около цялата база има термални камери, които улавят телесната температура.
Ще пуснем фреон в костюма, което ще замаскира температурата.
Пусни фреона и термалната камера. - Добре е.
Добре.
Как е? - Добре.
Виждам как се движи фреонът. Тялото се охлажда.
Единственият проблем е главата. - Добре. Да сложим маската.
Добре изглежда. Точно така.
Добре ли е? - Нека я сложи хубаво.
Готино. - Обхваща целия костюм.
Добре изглежда. Обхваща цялото й тяло.
Значи ще се получи.
Трябва да вземем ботуши. - Вземи сензора, ще проверя Ялана.
Да го направим.
Да вървим.
Какво? - Отказвам се.
Значи няма да ни закараш?
Не, докато не ми кажеш защо го правим. - Защото крият нещо от хората.
Не е достатъчна причина. Искам да знам защо го правим.
Нали се съгласи? - Не знаех, че ще стигнем дотук.
Мислех, че ще се откажете. Видял си светлина на купона, само това знам.
И аз не знам.
Нещо стана на онзи купон.
Губи ми се много време.
Имам някакви проблясъци.
Нещо ме тегли към базата. Не мога да го обясня. Трябва да го направя.
Трябва, а не мога без теб.
Моля те да ми помогнеш. Моля те!
Помогни ми.
Да вървим.
Ето.
На чертата е, но ще се получи. Това е за радиостанцията.
Чувате ли ме? - Да.
Грижи се за тях, да не направят нещо. - Всичко ще е наред.
Слагайте маските. - Добре.
Виждам как се влива фреонът.
Успех! - Благодаря.
Ще ви чакам тук сутринта. - Ще се видим тогава. Пази се.
Отправяме се към хълма. Това е, момчета.
Движете се бързо.
Майчице! Наистина го правим!
Насам.
Чакайте. Има ограда.
Има ограда. - Да.
Отпред е. Виждате ли я? - Да.
На термалната камера е светла.
Електрическа е. - Трябва да се отправим нататък.
Ти сериозно ли? Оградата е по цялото протежение.
Трябва да се промъкнем отдолу. - Търсете подходящо място.
Подкопано място. - Ето тук.
Можем да минем отдолу.
Успя.
Давай. - Стой до земята, Рийд.
Добре ли съм? - Стой до земята.
Да продължаваме. - Хайде.
Спрете! - Виждате ли го?
Светлините на автомобил. - Карат по пътя.
Ако бяхме задействали сензор, щяха да пътуват насам.
Насам.
Дишай.
Добре ли си?
Да вървим. Какво правиш?
Приближаваме сензорите за движение. - На 9 км от базата сме.
Ялана е права, близо сме.
Спрете! 20 секунди! Стойте там!
Рийд!
Май го намери.
Рийд, 15 секунди!
Рийд, побързай! - 5, 4, 3, 2, 1.
Успях, момчета.
Изключи ли го? - Да.
Да продължаваме.
Има още 5 километра. Почти стигнахме.
Чакайте! Тихо! Чувате ли това?
Какво е? - Камуфлажните?
Не изглежда да са те. - Мамка му!
Хеликоптер! Залегнете!
Наведете глави! Не могат да ни видят с тези костюми.
Стойте долу! Ялана, стой долу!
Не се надигайте и не мърдайте!
Има змия.
Нищо няма да ти направи.
Спокойно. Дори не знае, че си тук.
Отиде ли си? - Отдалечава се.
Спокойно. Дишай. - Момчета, хеликоптерът се връща!
Стойте долу!
Няма да ни хванат.
Това е рутинна проверка. Стандартна процедура.
По дяволите.
Видяхте ли? Тръгват си.
Знаят, че сме тук.
Не, тръгнаха си. - Нямаше да отлетят, ако знаеха.
Стандартна процедура е.
След хребета е.
Ето. Успяхме.
Казах ти, че ще успеем. - Направихме го!
Наистина го направихме.
Рийд, прав си. Това е Зона 51, базата.
Дерин, снимаш ли? Районът е огромен.
Ние отиваме там. Ще слезем долу и ще закопаем костюмите.
Ето я. Успяхме.
Не мога да го повярвам. - Ще ни засекат ли без костюмите?
Не би трябвало да има сензори толкова близо да базата.
А охраната?
Охраната е слаба по това време. Да влезем и да заснемем отвътре.
Рийд? - Добре ли си?
Да, да вървим.
Тук сме добре. Ще прескоча оградата, за да видя как е.
Осъзнаваш ли какво правим? - Да.
Да го последваме ли? - Нека изчакаме.
Ще ни сигнализира ли? - Чакай.
Почти прескочи. - Да побързаме.
В базата сме. Невероятно е! Дерин, ти тръгни насам, а аз нататък.
Дерин, наведи се.
Пълно е с хора. - Наведи се и върви натам.
Идва кола! Рийд, виждаш ли я? - Проклятие!
Мамка му!
Стойте наведени. Отиват си.
Ето го разклонението. Ще проверя картата.
Това е хангар 9. - Наистина сме тук!
Най-източният хангар. - Най-източния?
Трябва да се придвижим към оградата. Много сме близко. Да побързаме.
Движете се в сенките.
Чакайте.
Виждаш ли ги? - С гръб към нас са. Сега е моментът.
Хайде!
Какъв е планът? - Ти тръгваш наляво.
Добре.
- 9-ти е надолу.
Натам ли? - Да.
Самолетът "АЗИЛ".
По дяволите!
Добре.
Мисля, че си тръгват. - Така изглежда.
Взима колата. Качва се в колата.
Добре. - Не виждам нищо.
Потърси ключ на стената.
Намерих го. - Тук няма нищо.
Потърсете някакви врати. - Тази е отключена.
Изглежда, че... - Как се отваря?
Ще ползваме отпечатъка.
Защо не става? - Заради липса на телесна топлина.
Сега. По дяволите.
Вървете плътно след мен.
Вратата се затвори зад нас. - Нищо. Продължавайте.
Търсим Ниво 40-А. - Ясно.
Не го виждам. - Къде е?
Добре. Мамка му.
Има човек зад бюрото. Сам е.
Трябва да стигнем до стълбищата.
Онзи изчезна, просто изчезна. Не знам къде е.
Видя ли накъде тръгна? - Не.
Хайде! Побързайте!
Какво...
Всичко е наред.
Какво е това? - Коматоза, никакви реакции,
белези на врата и ръцете. - Какво е това?
Трябва да се махнем от тук. - Тихо. Всичко е наред.
Не ни забеляза. Сложил е слушалки.
Добре. Трябва да намерим как да стигнем до стълбището.
Ето там има изход. Зад теб.
Не, няма изход.
Наведете се.
Няма никой. - Наведете се.
По дяволите!
Мамка му!
За малко. - Отиват някъде надолу.
Това е стълбище Б.
С4 е долу.
Да продължаваме. - Да.
Чухте ли го? - Да.
Идва насам.
Някаква съблекалня. Празна е. - Добре.
Нали не те видя? - Не.
Господи!
Да изчакаме тук за момент.
Какво беше това? - Чухте ли го?
Автоматични са.
Чуйте. - Какво е това?
Какво е? Откъде се чува? - От тук.
Какво е? - Не знам.
Какво, по дяволите...
Някъде от тук се чува.
Ето.
С тях можем да разберем къде е охраната.
Някакви костюми има. Като бронирани са.
Гледайте.
Какво беше това? - Добре ли си?
Носът ти кърви. Добре ли си? - Да вървим.
Добре ли си? - Ялана, да вървим.
По стълбите. Хайде.
Мисля, че няма никого.
Какъв беше този шум?
Не знам. Да продължаваме.
Пич.
Нищо не се вижда.
Ето го. Ниво 40.
Къде отиваш? - Тук е огромно.
По дяволите.
Гледайте. Какво е това?
Това клетки ли са? - На такова прилича.
Пич!
Странно е. - Топли са.
Наистина. Странно е. - Дерин, виж.
Какво е това?
Странно. Какво има там според вас? - Все едно засмуква нещо.
Да вървим.
Трябва да минем през лабораторията, за да стигнем до С2.
Мамка му! Скрийте се!
Какво прави?
Отива към лабораторията.
Там ли е още?
Не знаем кода. Не е с карта. - Имам идея. Ще ползваме камерата.
Може би чрез термалната... - Какво?
Чакай. Сега ще я включа. Последният натиснат бутон следва да е най-топъл.
Най-светло е осем, после седем, после три и накрая четири.
Значи кодът е 4378.
Ти си истински гений! Хайде!
Лабораторията.
Татко ми разправяше за нея.
Гледайте само. - Господи.
Ега ти! - Анти гравитация.
Това е нещо голямо. Казах ви.
Бях сигурен, че не е луд. - Баща ми е бил прав.
Защо го крият? - Пич, тук има бяла кръв.
Не знаем дали е кръв. - Онзи барман я спомена.
Може, но не знаем. - Да продължим.
Това е първото, което откриваме. Нека го заснема.
Чакай малко.
Тук има още. Ялана, виж.
Има още.
Какво беше това? - Кое?
Виждате ли го?
Това е най-откаченото нещо, което съм виждал. Погледнете.
Рийд, ела да го видиш. - Не, ти ела да видиш това.
Момчета, елате! Луда работа!
Рийд, погледни.
Мамка му! - Какво, по дяволите...
Знам ли и аз.
Какво стана? - Мамка му!
Трябва да се махаме! - Добре ли си?
Рийд, да се махаме. Може някой да е чул.
Трябва да изчезваме. - Да се махаме.
Да вървим. - Чакайте.
Тръгвай. - Дерин, хайде!
Отлетя. - Камъкът ли?
Какво беше това, по дяволите?
По дяволите. - Дерин, потърси врата.
Не може да бъде! - Майчице!
Дали е истинско? - Трябва да огледаме отблизо.
Леле. - Откога ли е тук?
Откачено е. - Знаеш ли колко хора ще го гледат?
Не мога да повярвам, че го снимам. Невероятно е.
Как ли се управлява? - Хора, вижте!
Трябва да видите това.
Гледайте. - По дяволите.
Невероятно е! Определено не е от тази планета. Изумително!
При мен не реагира. - Не е военна технология. Друго е.
Искам да вляза вътре.
Мисля, че има отвор там. - Страхотно.
Влизам. - Не знаеш какво има вътре.
Всичко ще е наред. - Внимавай.
Леко.
Мамка му! - Какво?
Затвори се. - Как така се е затворил?
Люкът се затвори. Изкачи се и той се затвори зад гърба му.
Вече не е там.
Какво е това?
Приличат на легла.
Няма нищо. Никакви пултове или контролно табло.
Не мога да повярвам, че съм в извънземен кораб.
Гледайте.
Дерин?
Шумоизолирано е. Невероятно.
Няма ли бутон или нещо такова? - Не знам, гладко е.
Няма нищо. Какво прави?
Хора?
Тук е невероятно!
Как се прави?
Рийд? Добре ли си? - Трябва да дойдете тук. Страхотно е.
Да си тръгваме. - Няма да си тръгна.
Виждахте ли ме? - Не, не те виждахме.
Всичко стана прозрачно. Беше шумоизолирано.
Да вървим. Ако вратата се затвори, оставаме тук.
Добре.
Добре ли си? - Казах ви, че ще намерим нещо.
Хайде, Рийд. - Сигурно има още.
Бях вътре. - Нали го засне. Да вървим.
Ако са ни чули, ще запечатат мястото.
Какви бяха онези неща? - Не са от нашата планета.
Знам. - Заснехме достатъчно. Търсете изхода.
Не, нали затова дойдохме. - Говори по-тихо, ще ни чуят.
Тихо!
Внимателно.
Не трябва да спираме. - Знам.
Някой ще ни види. - Гледайте.
Насам е. Да вървим. Хайде.
Рийд, погледни.
Добре ли си? - Да.
Дерин, идваш ли? - Да.
Хайде! Чакат ни много километри.
Оглеждай се за врата. - Мамка му.
Виж. Това е тук. - Права си.
Хайде. Да вървим.
Тук трябва да е.
Добре ли си? - Хайде, Дерин.
Насам сме.
Какво? - Чакай.
Чувате ли това? - Кое?
Да вървим. Продължавайте.
Близо сме.
Спри, Рийд, има камера. Сигурно има някой.
Рийд, трябва да се махаме.
Да си ходим. - Не, стигнахме чак дотук.
Трябва да се омитаме от тук, човече.
Охраната ще слезе и ще ни видят.
Това е пръстовият скенер. - Побързай. Мамка му.
Всичко е наред, Дерин.
Трябва да засече пулса ми. - Хайде!
След мен. Мамка му!
Защо стана така? - Рестартира се.
Някой трябва да го задейства. - Аз ще го направя.
Ялана, хайде! - Тръгвайте.
Какво, по дяволите? - Дерин, хайде!
Какво да правя? - Бягай! Идват! Махай се!
Мамка му! - Хей, ти! Спри!
Не мърдай!
Господи!
Нарушаване на сигурността в Сектор 4.
Излизай!
Нарушаване на сигурността...
Не виждам нищо. - Ще включа фенерчето.
Ами Дерин? - Ще се срещнем при колата.
Мамка му.
Какво е това?! - Какво?
Не отивай там.
Просто си висят. - Какво?
Провесили са ги. Не са истински.
Не разбирам.
От гума са.
Може да ги обличат, когато посещават Земята. Не знам.
Както астронавтите, когато отиват на луната.
Не са истински.
Движим се.
Къде отиваме? - Не мога да повярвам.
Не се отваря. Страхотно. Плашещо е.
Какво е това място? - Баща ти го е споменал.
Споменал е, че има тунели тук.
Вони.
Ако има някой тук? - Опитай се да бъдеш тиха.
Няма нищо тук.
Защо тези неща са тук? - Не...
Господи. Очила.
Обувка. Малка детска обувка.
Боже. - Рийд.
Какво правят тези дрехи тук?
Защо са тук?
Има нещо съмнително.
Стой в близост до мен.
Господи.
Има нещо сбъркано. - Като извратена стая за игра.
Господи. Тази кукла беше моя.
Защо тези неща са тук? Донесли са ги...
Искам да се махна. - Ялана, чакай.
Стой до мен.
Господи.
Прясна кръв. Мамка му!
Не поглеждай натам. - Как да излезем от тук?
Искам да изляза. - Добре.
Трябва да намерим друг изход. Може да има изход през това помещение.
Същите легла като в космическия кораб.
Рийд, не смяташ ли, че е по-добре да не сме тук.
Господи. Десетки са.
Може да са цяла колония.
Рийд, единият е отворен.
По дяволите.
Трябва да се махаме. - Добре.
Мамка му! Бягай, бягай!
Скрий се някъде! - Рийд!
Рийд!
Какво? - Чу ли това?
Чуваш ли го? - Не.
Рийд...
Да се махаме. Хайде.
Хайде! Бързо!
Хайде.
Трябва да се измъкнем.
Какво, по дяволите... Какво беше това?
Ще се измъкнем. Чу ли?
Фенерчетата не светят. Ще превключа на нощен режим.
Какво е това? - Да потърсим изход.
Прилича на кутия. - Какво е?
Не го докосвай! - Каква е тази гадост?
Издърпай го.
Не мога да го задържа. - Готово.
Остави люка отворен.
Добре ли си? - Да.
Просто искам да се махна от тук.
Ще разчитаме на нощното виждане.
Все ще има някакъв изход. Господи.
Ще се измъкнем.
Да вървим.
Леко. Ще се измъкнем.
Върви след мен.
Добре ли си?
Движение!
Не мърдай!
Не мърдай! Обърни се! - Онова ме преследва!
Ръцете на главата! - Преследва ме! Зад теб е! Обърни се!
Мамка му!
По дяволите.
Къде отиваме?
Продължавай да вървиш.
Стой до мен. - Насочи камерата натам.
Не виждам къде стъпвам. - Добре.
Какво?
Какво има?
Да се върнем. - Защо?
Моля те. - Господи.
Почакай. Ялана, чакай.
Какво има? Какво?
Подът. - Какво?
Проклятие!
Рийд!
Къде сме? Какво е това място?
Това не ми харесва.
Какви са тези неща? - Кожи.
Какво? - Тази изглежда прясна.
Трябва да се махаме. Не виждам нищо.
Какъв е този шум? - Дай ми камерата и стой зад мен.
Ще се измъкнем, ако стоим заедно.
Откъде идва този звук? - Хайде!
Бягай!
Има символи на стената. Виждаш ли ги?
Рийд? - Стой до мен.
Виж. Същите символи, които беше нарисувал баща ти.
Виждаш ли?
Ялана?
Ялана? Какво, по дяволите... Ялана!
Добре.
По дяволите.
Вървете!
Мамка му!
Боже!
Не знам къде е Бен. Бен...
Ялана! Къде си?
Ялана!
Ялана... Хайде!
Трябва да се измъкнем от тук. Хайде!
Ялана!
Ялана.
Ялана?
Господи!
По дяволите! Ялана?
Не! Ялана! Не!
Не! Мамка му!
Не!
Мамка му. Бен!
Бен.
Бен! Събуди се!
Пали колата! Хайде! Да тръгваме!
Тръгвай! - Какво става?
Къде са Рийд и Ялана? - Не знам. Просто карай!
Нещо ме преследва! - Зад нас ли са?
Да! Зад нас са! - Добре. Тръгвам.
Ще ми кажеш ли какво стана? - Влязохме и се включи алармата.
Тръгнаха след нас и се разделихме.
Бяхме вътре. Успяхме. - В базата?
Проникнахме в долните нива. - Били сте вътре?
Задейства се алармата.
Да не са пипнали Рийд? - Разделихме се...
Не знам. Какво правиш?
Не го правя аз. - Какво правиш, пич?
Успокой се. - Мамка му!
Какво...
Какво е това, по дяволите?
Върни се... Какво... Дерин?
Дерин, върни се в колата!
Върни се в колата!
Какво правиш, човече? Върни се в колата!
Не! Мамка му!
Превод и субтитри KikoDraka
* UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ * © юли 2015
Режисьор ОРЕН ПЕЛИ
Сценаристи ОРЕН ПЕЛИ и КРИСТОФЪР ДЕНЪМ
Оператор ОРЕН ПЕЛИ
Участваха: РИЙД УОРНЪР, ДЕРИН БРАГ, БЕН РОВНЪР, ЯЛАНА НИК и др.