Как човек да опознае непознаваемото?
Какви дарби трябва да притежава?
Щом стана ясно, че китовата мас
може да освети градовете ни по начин, непознат дотогава,
започнаха да я търсят по целия свят.
Това търсене тласкаше хората все по-напред и напред
към тайнствените дълбини на морето.
А човекът не познава тези дълбини,
нито съществата, които ги обитават.
Чудовищата.
Има ли ги наистина?
Или ни разправят легенди, за да почитаме тайните на океана?
В СЪРЦЕТО НА МОРЕТО
ОСТРОВ НАНТЪКЕТ ФЕВРУАРИ 1850 Г.
Този въпрос едновременно ме мъчи и вълнува.
Той е причината да ви пиша за втори път с молба за среща.
Вярвам, че един разговор много ще ми помогне
за романа, който възнамерявам да пиша
и чието работно заглавие е "Моби Дик".
Дано премислите предложението ми.
Непознатото.
Натам копнее да се впусне въображението ми.
Един въпрос все още ме измъчва:
Как човек може да опознае непознаваемото?
Искрено ваш,
Херман Мелвил.
Затворено е.
След 20 ч. не приемаме пансионери.
УВАЖАЕМИ Г-Н МЕЛВИЛ...
Вие дойдохте!
Един човек иска да те види, любов моя.
Том Никърсън?
Херман Мелвил.
Получихме писмото ви.
Или сте отчаян, или глупак, за да биете път чак до Нантъкет.
Предложението ми още е в сила.
Наем за три месеца срещу една вечер разговор.
Това е всичко, което имам.
Предпочитам да го разглеждам като инвестиция.
Искам да ми разкажете какво се случи с "Есекс".
И какво е станало според вас? - Разправят какво ли не.
Мълви се, че... - Какво целите?
Какво очаквате да чуете? - Да ми разкажете за кита.
"Есекс" заседна в плитки води. Имаше разследване.
Смятам, че разследването е било опорочено.
Вървете си.
Вие сте последният от оцелелите. Ако вие не разкажете, кой тогава?
Глух ли сте?
Вън. Веднага.
Недейте, останете. - Не желае да говори.
Не съм бил толкова път, за да ме унижават и мотаят.
Моля ви, г-н Мелвил.
Той и с мен не говори за кораба. С никого.
Никога и дума не е обелил.
Терзае се.
Душата му е в агония.
Има нужда да я освободи.
Позволете ми да поговоря с него.
Любими.
Ще ти стане по-добре, ако поговориш с човека.
Не.
Чуй ме добре.
Кой поддържа дома, докато пиеш безпаметно?
Кажи на човека колкото е необходимо, за да задържим парите.
Наясно си с нашето положение, Томас.
Но ще му кажа само най-нужното.
Ще донеса уиски.
В писмото си пропуснах да спомена, че някога бях китоловец.
Излязох в морето само веднъж.
Новак.
Значи сте наясно.
Жена ми прочете книгите ви.
Много й харесаха.
Радвам се да го чуя.
Добре се продаваха.
Но тази история може да надмине по успех дори първия ми роман,
който се прие доста добре.
Още някой от вашите копнежи по морето?
Чели ли сте Хоторн?
Той е истински писател.
Велик писател. - Съгласен съм.
Но той не е тук. За разлика от мен.
Имам си своите причини.
Ще ви разкажа за "Есекс".
Допускам, че ще останете разочарован.
Но всичко до последната дума ще е само истината.
Историята на "Есекс" е историята на двама мъже -
капитан Джордж Полард и неговия помощник Оуен Чейс.
Оуен!
Не бива да закъсняваш.
Тръгвам де.
Няма да оставя дъщеря ни да спи под течащ покрив.
Защо си толкова убеден, че ще е момиче?
Налага се.
Тя ще ми напомня защо те обичам, макар да си такъв инат.
Ако ще е момиче, трябва да прилича на теб.
С руси къдрици и решена да покори света.
Сигурно от утре вече ще си с униформа.
Самата истина.
Ще те измъкна от калната дупка и ще заживееш в капитанска къща.
Не искам къща в града с надути съседи. Тук е достатъчно широко за трима ни.
Понякога доброто ти сърце и обичливият ти нрав
са просто неустоими.
Върви да станеш капитан.
Колко давате? - 190.
Имам 1000 галона за по два долара! - Купувам 40 дяла.
СПЕРМАЦЕТОВ КИТ
Продавач! Насам!
"Критерион" се върна с отличен улов. 1600 барела.
50 лири за спермацетов кит на лондонския пазар, нов рекорд!
Честито.
Добро утро, г-н Чейс. - Г-н Мейсън.
Заповядайте.
Партньорът ми Бенджамин Фулър.
Добро утро. - Заповядайте, седнете.
Г-н Чейс.
Знаете колко сме доволни от работата ви през годините.
Благодаря.
Един от корабите ни, "Есекс",
беше постегнат на висока цена и ще го пускаме на вода.
След огромните инвестиции в него
искаме да сме сигурни, че е в най-добрите ръце.
Затова, за нас е огромно удоволствие да ви предложим работа на него.
Като първи помощник-капитан.
Първи помощник?
Обещахте ми да стана капитан на кораб след последното плаване,
когато ви донесох 1500 барела.
Спомняте ли си? Дадохте ми думата си.
Налага се обещаното да бъде отложено.
Напоследък и ние, като другите, сме финансово затруднени.
Никога на моя вахта.
Сега Нантъкет доминира на световния пазар.
Така и трябва да остане.
Няма време за експерименти.
Капитан на "Есекс" ще е Джордж Полард,
потомък на велика китоловна фамилия.
Баща му е и наш покровител.
Кръвта си казва думата.
Колкото щете плавания имайте, кръвта винаги ще побеждава.
Кръвта обаче няма да напълни кораба с мас, г-н Мейсън.
За да си капитан, е нужно уважение.
Ами ако хората не го уважават?
Погрижете се това да не се случи.
Приятен ден, господа.
Разбирам разочарованието ви.
И ви предлагам 1/15 от печалбата.
Никога не съм плащал толкова на помощник-капитан.
А ако докарате 2000 барела, давам ви думата си,
че следващия път вие ще сте капитанът.
И преди ми дадохте думата си.
Този път я искам писмено.
Капитан Полард.
Току-що проведохме дружески разговор с г-н Чейс.
За него ще е чест да ви служи.
Радвам се да го чуя.
Сега пък ще дундуркам някакъв новак.
Мекушав местен, късметлия да е богат наследник.
Трябваше да им хвърля предложението в лицата.
Защо? Сега имаш обещание да станеш капитан.
Думата на лъжеца не струва пукната пара,
даже да е на хартия.
И капитан на търговски кораб да беше, пак бих те обичала.
А и нямаше да отсъстваш две години. - Няма да са две години.
Китоловен кораб се върна наскоро след 3 години плаване.
Двама моряци са загинали, а трюмът е полупразен.
Те са от Бедфорд, а и аз не съм бил на борда.
Мръсник!
Ще водя свой кораб!
Китоловен кораб!
Ако зависи от тях, ще си изгнием тук,
но няма да допусна това, Пеги.
Повтаряш приказките на баща си.
Какво лошо е казал?
Искаше семейството му да добрува.
Той беше мечтател, Оуен. - Така е.
Мечтаеше за морето и не би плавал за такива хора.
Поне е бил на раждането на децата си.
Друго не умея.
Извинявай.
Омъжих се за китоловец.
Ще се върна бързо, както минава лятна нощ. Кълна се.
Просто се върни.
Обещай ми го.
Вече се заклех, сега пък и да обещавам ли?
Обещавам.
Синко, да поговорим.
Ако искаш да си капитан, не се сприятелявай. Ти си над тях.
Не го забравяй. Не позволявай и те да го забравят.
Благодаря.
Прадядо ти, с неколцина мъже, сложи началото на тази индустрия.
Ако нас ни няма, ако теб те няма, светът ще потъне в мрак.
Надявам се да защитя честта на името Полард.
Господи, ти сътвори могъщия кит,
това дивно и огромно чудовище,
чиято неизмерима сила разумът не успява да проумее.
Но, всевечни Боже,
ти си отредил ние,
бедните, немощни простосмъртни, да пазим
себе си, своите жени и деца
от това ужасяващо чудовище с поразяваща мощ.
Господи, нека божествената Ти светлина
да сияе над тези мъже.
Увенчай пътуването им с успех
и нека се завърнат невредими с пълен кораб,
та белите пламъци на китовата мас на Нантъкет
все така да осветяват домовете ни, за да пазим улиците на града
от греха в нощта,
да поддържат машините на една промишленост,
която тласка великата ни нация напред,
докато благородният ни вид се развива.
На Теб се молим.
През кой месец беше? - Към края на годината.
Нашият кораб отплава от последните,
затова с приятеля ми Барзилай ни взеха за юнги.
Аз бях едва на 14 г.
На 14 г.
Никърсън, само се мотаеш, момче. Размърдай се.
За първи път бях в морето.
Страхувах се, но не смеех да го покажа.
Барзилай беше на 17 г.
Бяхме сираци, израснали край кея.
И двамата бързахме да станем мъже.
Гръбс, какви са онези игли, които носят?
Игли от китове, Томас.
Как да се сдобия с такава?
Трябва да забиеш копието
в най-големия звяр, който е дишал на Земята.
Занеси зеленото на г-н Бонд ей там.
И не се бави, по дяволите.
Някой ден ще се сдобия с 12 такива игли.
windlassът е готов и платната са отпуснати.
Това е половината от заповедта ми.
Сложи ги върху долния ред бъчви.
Щом ти си на борда, това означава,
че тук има поне един човек, който знае истината за Оуен Чейс.
Не, значи, че всички кораби си имат екипаж.
Е, стига де.
Вече съм нов човек. Въпросът е дали и ти си такъв.
Матю Джоунс е оставил бутилката? - Не близва и капка.
А Оуен Чейс промени ли характера си?
Кротък е като агънце.
Ще го повярвам, като го видя.
А като познавам капитана, кротостта ти ще изчезне
за 48 часа.
Успех.
Джордж Полард.
Оуен Чейс.
Чейс.
Името не е от острова.
Така е.
Скоро ще напуснем острова и аз ще съм у дома си.
Признавам, че бях изненадан.
Обикновено капитанът избира първия си помощник.
Когато капитанът е опитен.
Разберете и собствениците,
искат инвестициите им да са в ръцете на мъже.
Вярно е.
Може би искат да се подсигурят допълнително.
Наблюдавайте ме и ми съобщавайте, ако бъркам някъде.
Друг начин не знам.
Г-н Чейс, вдигайте котвата.
Срещу вятъра! Хора по мачтите. Г-н Лорънс, поемете щурвала.
Г-н Джой, вдигнете платната.
Г-н Коул! Г-н Чапъл! Стойте до бизана.
Опъни стаксела и главните марсели. По-живо, момци!
Стига се мота, Никърсън!
Развържи въжетата и пускай платната!
Пусни марселите и брамселите.
Дръпни около брашпила. - Брашпила!
Пусни топбрамселите.
Пуснете гордените и платната.
Едно въже се е оплело.
Чапъл, поемете румпела.
Не мога да го разплета!
Как може! Защо въжетата не са подготвени?
Г-н Рей, къде са ми предните платна? - Ей сега, сър!
Завърти брашпила.
Завъртам брашпила!
Дърпай, Никърсън!
Отвори платната!
Бог и целият Нантъкет гледат, хора!
Котвата е вдигната.
Капитане, пазете си главата, капитане!
"ЕСЕКС" ОТ НАНТЪКЕТ
Какво става, г-н Шепард?
Въжето оплете платното.
Не може да се отвори.
Топбрамселът се е оплел! - Въжето не се разплита!
Още не сме отворили достатъчно платна!
Още е заплетено!
Внимавай.
Проблемът е с въжето, Оуен!
Дръпни се!
Майка му стара!
Пуснете най-ниските платна!
Бързо!
Браво, г-н Чейс.
Ако за две седмици стигнем до Зелени нос,
ще стигнем до Тихия океан навреме.
Царевица, г-н Чейс?
Не, благодаря.
Не я обичам особено.
Странно.
Баща ви е отглеждал царевица на Кейп Код.
Вярно е.
Затова ми е омръзнало да я ям всеки ден.
Царевица, бамя.
Може би и фасул?
Преди да отиде в затвора.
Запознат ли сте с тази история, г-н Джой?
Сър?
Знаехте ли, че г-н Чейс е осиротял, защото са хвърлили баща му в затвора?
Ами...
Всеки от нас си има причина да се озове в морето.
Но по правило не задаваме много въпроси.
Едва ли е било лесно.
Но все пак голямото морско семейство на Нантъкет ви е осиновило.
Не за първи път ми натякват, че не съм от острова.
Все се намира някой да ми напомни, че не съм от това семейство.
А сега, ако капитанът ме извини, отивам да разпределям задачи.
Не, благодаря, не искам.
Нито капка? - Не искам.
Както казах,
понякога е по-добре да се задават по-малко въпроси.
Давайте храната!
Още първия ден ли ще ядем помия? Противни скръндзи. Къде е месото?
Великолепно момиче, г-н Чапъл.
Блянът за красота, изсечен върху китова кост.
Дайте да пипна. - Не може.
Мислех, че сте женен.
Така е. Ето я и нея.
Е, поне носът е нейният.
Поздравления, дами.
Справихте се отлично с опъването на платната.
Не съм виждал по-жалки некадърници.
Г-н Чапъл. - Сър!
Вие сте харпунистът на капитана. Г-н Лорънс, вие ще сте при мен.
Слушам, сър. - И г-н Питърсън.
Харпунист на втория помощник. - Слушам, сър.
Във всяка лодка ще сте по шестима.
Упражненията започват утре. Точно в 7.
Дори не сме източно от Халифакс.
Как се казваш?
Хенри Кофин.
Братовчед е на капитана.
Г-н Кофин, смятате ли, че един кит знае дали е източно от Халифакс?
Не познавам всички ви, нито знам как сте попаднали тук.
Някои от вас вероятно бягат заради престъпления.
Все едно. Пет пари не давам.
Но пък сте тук заради едно,
само заради едно нещо,
и то е китовата мас.
Възнамерявам да напълня 2000 барела и да се върна вкъщи бързо.
Дори времето да е хубаво и да няма китове, г-н Кофин,
ще спускаме лодките и ще упражняваме маневрите за лова.
Който мързелува, ще се прибере вкъщи с плуване. Ясен ли съм?
Сър.
Новобранец, на палубата.
Тръгвай.
Разбрано, човеко от сушата.
Томас Никърсън, нали? - Да.
Отначало на някои им призлява.
Вдигнете ме!
Така най-добре ще се погодиш с бог Нептун.
Моля ви, вдигнете ме!
Сега по-добре ли си?
Много съжалявам.
Вече имаш за какво да пишеш на майка си.
Майка ми е погребана в Смитс Хил.
И баща ми лежи там.
Загинал е в морето, преди да се родя.
Дай ми това.
Сега това е твоето семейство.
В добро и в зло.
Най-вече в зло.
Почисти палубата, синко.
Следобедна вахта. Днес ще се учите как да се става китоловец.
Лошо сложи въжето, Никърсън.
Ако се налага, ще го повтаряме до залез слънце.
По горните платна!
Харпунист, приготви се за лодката! - Слушам!
Качете се по горните платна.
Много сте бавни, смотаняци!
Кофите за изтегляне.
Преди да се върнете по койките си, изчистете всичко на кораба.
Дърпай здраво въжето, Барз.
По-бързо, г-н Рей. - Слушам.
Вече няма новобранци.
Сега вече си моряк.
Не е зле, г-н Рей. Браво.
Бомкливерът!
Свиквайте, момци. Ще работите като волове.
Г-н Чейс? - Сър.
Пуснете лиселите.
Разумно ли е да го правим в Гълфстрийм?
Засега нека плаваме с пет възела.
Изоставаме с два дена.
Трябва да наваксаме, за да хванем източните ветрове.
Спуснете ги.
Пускай лиселите, бързо.
Оставете всички, спуснете лиселите!
Платната високо, г-н Кофин. Капитанът иска скорост.
Подгответе платната за скорост.
Пуснете брамселите и лиселите.
Подсигури въжето за лиселите. - Разбрано!
Утлегарът на лисела е готов.
Топбрамселът е спуснат!
Благодарение на капитана се движим! - Най-после!
Това корито може и да е старо, но още има живот в него!
Откъм щирборда се изви вятър. Веднага скъсете платното.
Още не, г-н Чейс.
Влизаме в шквал с повече от 8 възела, а той е по-силен.
Мъжете са се отпуснали след месеци на сушата.
Имат нужда от хубавичко раздрусване.
Ако не скъсим платната, ще ни удари по средата.
Г-н Чейс, оставаме с този курс.
Г-н Лорънс?
Дръжте същия курс.
Държа курса.
Ще изгубим половин ден така.
Ще минем покрай бурята.
Ако не се справят с този ветрец, Бог да ни е на помощ.
Подгответе се за много лошо време.
Настига ни буря. Обезопасете палубата.
Завържете здраво лодките!
Най-добре да се подготвим за буря. Отиваме право в шквала.
Затворете капака към трюма. - Бурята наближава бързо!
Да сменим курса и да се движим с нея.
Няма да променяме курса.
Г-н Лорънс! Дръжте курса.
Държа.
Залива ни. - Дръжте се!
Скъсете платното!
Качете се и грабвайте вантите!
Дръжте към наветрената страна!
Трябва да свалим платната! - Подветрената страна!
Никърсън, дръж се здраво!
Дръжте въжетата здраво!
Дръжте се здраво!
Обърнете кораба!
Към подветрената страна! - Късно е!
Отпусни платната! - Не, обърни кораба!
Обърнете кораба, г-н Лорънс!
Няма смисъл! Прекалено късно е!
Бурята ще ни удари странично. - Обърни!
Задръж! - Обърни!
Освободи брамселите!
Задръж!
Внимавай!
Г-н Джой!
Трябва да отрежем брамселите! - Пускам брамсела!
Трябва да го изправим!
Искали сте да ме видите.
Точно в 7 часа утре
ще съберете екипажа.
Ще го информирате, че се връщаме в Нантъкет за ремонт.
И ще се извините, че се противопоставихте на капитана,
което едва не струва живота на всички на кораба.
Моля?
При завръщането ни ще приема оставката ви. Друго няма.
Вие искахте да спуснем платната. - Така беше разумно.
Трябваше да изпитаме мъжете. - Пращайки ги в бурята?
Това беше злощастно съвпадение. - Не, неумение да се води кораб.
Слабост е да хвърляте вината върху лошия късмет.
Мътните ви взели с тая непокорност! Наясно ли сте с кого разговаряте?
Името ми е капитан Джордж Полард. Полард!
Колкото и игли от кит да имате на ревера си,
сте само син на фермер,
успял да се домогне до офицерска куртка със заплахи.
Сега - вън!
Би било грешка да се върнем в пристанището без мас.
И не подобава на човек с името Полард.
А в случая - и Чейс.
Най-доброто за нас е да работим през времето, дадено ни от Бога,
да напълним трюма с мас, да се върнем след година
и да се отървем един от друг час по-скоро.
Повярвай, по-нетърпелив съм и от теб.
Разбира се, капитанът решава.
Те са като нещастно женена двойка.
Нещастно женените се търпят.
Но могат и да провалят целия курс.
Женен ли сте, г-н Мелвил?
Да. - Да е милостив Бог.
Чакаме първото си дете.
Добрата ви жена наясно ли е, че сте донесли всичко, което имате,
и го давате на непознат? - Не знае.
Пълен сте с изненади.
По същество...
"Есекс" не се връща в пристанището.
Така е.
Продължил е плаването. - Да.
Не след дълго
чухме вика, за който всички китоловци се молят...
Кит!
Откъм наветрената страна!
Китов фонтан!
Обикновен или спермацетов кит?
Спермацетови!
Виждат се опашките!
Г-н Чейс, вдигнете и залюлейте лодките.
Всички помощници - на палубата!
Спускайте лодките.
Лодките във водата!
ЮЖНИЯТ ТИХИ ОКЕАН ТРИ МЕСЕЦА ПЛАВАНЕ
Само така!
Напънете се здраво.
Да, сър!
Греби! Натискайте греблата, докато ви окапят ръцете.
Започнаха да скачат!
Натам, момчета! Натискайте здраво! - Да, сър!
Гребете! Напрегнете гърба!
Гребете! Гребете като за последно!
Китът!
Млад е.
Млад ли е?
Това е женската.
А това е нашето момче. В него са парите.
Хващай греблото, Никърсън! - Простете.
Ще напълни ли 40 барела? - 50.
Ще разбие рекордите!
Летете с греблата, момци!
Дъх да не ви остане!
Гребете с все сили! По-чевръсто, момци!
Следете греблата!
Г-н Рамсдел, подгответе въжето.
Да, сър.
Г-н Лорънс, първият е мой.
Отведете ме до идеалното място.
Гребете! По-живо.
Стойте до него.
Това е първото ти нантъкетско теглене с шейна.
Боже!
Вижте го само!
Най-страховитото същество, живеещо на земята.
Гмурка се!
Ръцете ми!
Трябва да намокрим въжето.
Гребете, момчета!
Останаха 140 клафтера въже.
Вече са само 80!
Ще ни издърпа във водата!
Матю, дай ми въже.
Не спирайте!
Питърсън, дай ми въжето. - Слушам.
Дайте ми въжето.
Останаха 60 клафтера въже!
20 клафтера.
Завържи въжетата!
Готово! Хвърляй!
Питърсън, поеми тук.
Колко клафтера ни остават? - 70.
Не, не, чакай!
Оуен! - Не, не, чакай!
Не пипай онова въже!
Останаха само 50 клафтера.
По дяволите, Оуен! - Казах да не го пипаш!
30 клафтера, г-н Джой.
Остават 10 клафтера.
Обърни!
Гребете!
Фонтанът му е примесен с кръв!
Кръв!
Привършвайте, момци.
Господи!
Разкарайте се, мръсни гадини!
Сложих маста в олио.
Помиришете, момчета!
Мирише на пари.
Разкарайте се, гадини!
Хвана ли го? - Никакъв шанс.
Как е? - Не е добре.
Това е всичко.
Г-н Чейс. - Какво има?
Това е всичко. Не можем да изцедим повече.
Златото е там, ровете!
Едри сме, за да се мушнем вътре. - Ами намерете някой подходящ.
Никърсън, ела тук.
Ей! Казах да дойдеш тук.
Покачи се вътре.
Хайде, Томас.
Това вътре струва много повече, от онова, което варят там.
Сър!
Не мога, аз...
Съжалявам. Не мога.
Влизай или ще спиш вътре.
Най-добре захапи това.
Вътре смърди по-страшно и от задника на дявола.
Благодаря.
Съжалявам.
Никърсън, вземи и възглавницата ми.
Влизай.
Там, вътре, човек опознава себе си.
Влизал ли си в главата на кит? - Не.
Пощадиха ме.
Там се крие съкровището.
Няма да забравя първия кит.
47 барела.
Щастието, разбира се, трая кратко.
Бяха изтребили всички китове ли?
Точно така.
Затова поехме нататък.
ЮЖНА АМЕРИКА
Цял месец плавахме около нос Хорн.
НОС ХОРН
Оставихме Южния Атлантик, надявайки се тайничко,
че ни очаква промяна към добро.
Но пристигането в Тихия океан не подобри положението.
Много рядко виждахме китове.
След близо година в морето
отношенията между капитана и първия му помощник се изостриха.
Полард се затваряше в каютата си по цели дни и нощи.
НЕ ВИДЯХМЕ КИТОВЕ
Боеше се да погледне екипажа в очите.
Трюмът ни бе полупразен.
А когато наблюдаваше безплодните ни усилия,
това само го подсещаше,
че сме далеч от дома.
АТАКАМЕС, ЕКВАДОР
Не, не, не говоря този език.
Говорете на английски. - Дай още.
Ето, господине. - Ето, китова мас от Нантъкет.
Кльощавото прасе не струва толкова. - Още!
СВЕЩЕНИКЪТ НАСТОЯВА ДА ПРАТИМ ВЕСТИ ВКЪЩИ
И НА КОГО ЩЕ ПОМАГАТ ТЕЗИ ПИСМА? НА ВДОВИЦИТЕ ЛИ?
НА СОБСТВЕНИЦИТЕ НА ВЕЧЕ НЕСЪЩЕСТВУВАЩ КОРАБ?
КОЛКО ВРЕМЕ ЩЕ ИЗКАРАШ ТАКА, КАПИТАНЕ?
ПИШИ ДО ИСПАНИЯ И МОЛИ ЗА ПРОШКА ЗА ТЕБ И ЗА КАПИТАНА.
НИКОЙ НЕ МОЖЕШЕ ДА ПРЕДОТВРАТИ СЛУЧИЛОТО СЕ ТАМ.
А И КОЙ БИ ПОВЯРВАЛ? НИКОЙ. НЕ И НАШИТЕ ПОКРОВИТЕЛИ.
ГОДИНИ НАРЕД ВАШАТА МАС ПЪЛНИ ДЖОБОВЕТЕ ИМ СЪС ЗЛАТО.
Капитане?
Местните казаха, че сте били нападнати на плаването.
Капитан Джордж Полард от "Есекс".
Капитан Клементе Пелаес от "Санта Мария".
Ще почерпите ли колегата с питие?
Не, не.
Лош късмет, а? На колко мили от брега?
На достатъчно. Само глупак би отишъл.
Колко далече?
На хиляда левги по екватора.
Далече от брега.
Имаше ли китове там?
Повече, отколкото сте мечтали.
Стотици.
Полета от опашки, докъдето поглед стига.
За ден можеше да напълним 3000 барела.
Защо "можеше"?
Ако не беше онзи демон.
Един кит.
Бял като алабастър.
Дълъг 100 фута.
Изпрати в гроба шестима от моите хора.
А на останалите от нас остави по нещо да го помним.
А белият кит танцуваше ли джига и опразни ли джобовете ви?
Благодаря.
Вярвате ли го това?
Ако тръгнем сега
и хванем източния вятър, докато е постоянен, ще напълним трюма
и може да сме у дома след 6 мес.
Какво ще кажете, г-н Чейс?
Няма да е нужно да се търпим повече от нужното.
Амин за думите ви!
Амин.
Алчност завладя нашия капитан и помощника му.
И така поехме нататък.
Хиляда левги покрай екватора.
Там, където знанието свършва,
започват догадките.
Там китовете бяха отишли да се скрият.
Бяха избягали от човека колкото можеха по-далеч.
Но ние ги подгонихме.
НАНТЪКЕТ
Векове преди нас
моряците се бяха бояли да плават към края на Земята.
А ние се бяхме запътили към края на разумното.
КИТОВЕ НЯМА
Доверието отстъпи място на съмнението.
Надеждата - на сляпото суеверие.
Капитане, хората се тревожат. - Те друго не знаят.
Не са доволни от решението да плаваме толкова далеч.
Напомнихте ли им, че целта ни е да напълним кораба с мас,
и ако ще китовете да са на 1000 левги, ще стигнем дотам?
Братовчеде, моля те.
Това е лудост.
Позволи на онзи мъж да ти размъти ума.
Обърни кораба.
Предлагаме да слезеш долу, да успокоиш хората
и да се държиш като водач.
Никога повече не злоупотребявай със семейството и с моето име.
Г-н Кофин.
В ОТКРИТИ ВОДИ 14 МЕСЕЦА В МОРЕТО
Какво е това? - Ослушайте се.
Г-н Чейс? Виждам разпенена вода.
Къде? - Вляво от кораба!
Тръгваме! - Вляво, капитане!
Къде са? - Виждате ли нещо?
Сваляйте лодките!
Сваляйте!
Виж ти какво става в мексикански води!
Извадете греблата!
Дай му да се разбере, Чапъл!
Наръгай го! Забоди харпуна в него!
Право пред теб, Питърсън!
Не го оставяйте да гризе веслата.
След кита.
Кит ли? - Да.
Значи е вярно? - Да.
И това, и други неща.
Обърнете я!
Гребете с все сили!
Г-н Бонд!
Върни фокреята, спусни такелажа! - Слушам!
Той идва, Питърсън! Удряй!
Г-н Лорънс, към подветрената страна, право към тях.
Горещ катран. - Ще го открием.
Точно до черния сме.
Спри върху него!
Наш е!
Какво беше това, г-н Лорънс?
Г-н Чейс!
Мътните го взели!
Намери г-н Ло...
Г-н Ийстън!
Лорънс да прати хора на помпите.
Къде е той?
Вляво!
Дайте ми най-големите харпуни, които имаме.
Щом китът иска да се бие...
Не съм виждал кит да прави това. - Поеми румпела.
Рамсдел, завържете другия край на въжето за фокмачтата.
Да, сър. - Кълна се, че е мой.
Отрежи въжето! - Внимавай!
Капитане! - Какво?
"Есекс" се наклонява!
Завърти лодката!
Помощ! Г-н Джой! - Никърсън!
Насам! Дай ръка! - Помощ!
Никърсън!
Г-н Чейс!
Кит.
Проби дупка в кораба.
Моля?
Изгубихме Ийстън и Сейборн.
Помпите не вършат работа.
Гответе се да напуснем кораба. - С гребане няма да се приберем.
Да свалим платната и да измислим нещо.
Вземете храна и вода, колкото можете да носите.
Вземете всичката възможна прясна вода.
Никърсън, грабвай колкото можеш.
Барз, ти ела с мен.
Мили Боже.
Първо, платната и провизиите.
Вземе храна, колкото можете да носите.
По-чевръсто, момчета!
Никърсън, в склада има още бъчви.
Хвана ли го?
Сухарът е сух.
По-чевръсто, господа.
Пускай!
Вземете халсовете. - Пазете се!
Сваляй! - Коул, свалете рейката.
Сваляйте, не спирайте!
Задръжте!
По-бързо, Никърсън!
Хващай платната!
Лодката на Чейс.
Свали рейката!
Платната са ни нужни. Водата е малко.
Вземете барелите!
Свали такелажа!
Още прясна вода и още сухари!
В склада има още бурета.
Бързай, Бенджамин! Идвай!
Дай ръка! - Издърпай го!
Хванах те.
Сухар!
Хайде, носи!
Живо, г-н Никърсън!
Дръпни се от маслото!
Корабът потъва! Наклонява се!
Къде е Оуен?
Никърсън, къде е г-н Чейс? - Беше тук.
Хайде, бързо! - Оуен!
Г-н Чейс! - Да се омитаме!
Хайде, момчета! - Масло по палубата!
Капитане! - Г-н Чейс!
Г-н Чейс!
Оуен!
Къде е първият помощник?
Корабът ще гръмне! - Да се дръпнем!
Не, чакайте! Чакайте!
Г-н Чейс!
Ето го!
Той е там! Там е!
Ей там! - Г-н Чейс!
Дръпни това!
Г-н Чейс!
Хванете се! - Изтеглете го.
Хванахме ви.
Вече сте добре.
Отиваме да ловим риба, а? - Почисти я и я зареди.
Гребете назад, иначе корабът ще ни повлече.
НА 2000 МОРСКИ МИЛИ ЗАПАДНО ОТ ЮЖНА АМЕРИКА
Капитане.
Какви ще са дажбите?
По пет грама сухар на човек дневно.
И половин чаша вода.
Няма да изкараме така. - Не повече от няколко дни.
Това е той.
Прав си, той е.
Мен няма да ме заблудите, г-н Чейс.
Нима?
Вие ни докарахте дотук. Знаете, че бяхте вие.
Свали го! - Остави пистолета!
Кажи, че те е страх! - Свали пистолета.
Знаете какво става, като свършат провизиите.
Послушай капитана, Кофин!
Искам да го видя как трепери. - Свали го.
Това е заповед! - Слушай капитана!
Кажи го! Кажи го!
Казвай!
Хенри!
Остави пистолета.
Хенри!
Свали го.
Поехме на изток.
Обратно натам, откъдето бяхме дошли.
Макар че само слънцето и компасът ни говореха това.
Във всички посоки беше едно и също.
Искахме да уловим западните ветрове към Великденския остров.
Дотам имаше 3000 мили.
Носим се на юг вече 12-и ден.
Шест градуса ширина.
И с миля не сме се приближили до Великденския остров.
Стоим на едно място.
Прокълнати сме.
Ще наваксаме, щом уловим променливите ветрове.
Ще ги уловим.
Чапъл!
Хванахме го, капитане!
Г-н Джой, въжето се оплете!
Г-н Джой!
Добре ли сте, г-н Джой?
Грабвай румпела!
Дръж го! - Матю!
Свали платното!
Матю. Какво стана?
Кажи какво стана? - Оуен, какво правиш тук?
Дай да видя. Не мърдай да огледам. - Не.
Добре съм. - Спокойно, нека да видя.
Добре съм. - Знам, само ще погледна.
Праснах си главата. Само една драскотина е.
Дайте му вода. - Не искам.
Дайте му вода, ви казвам!
Няма нужда, добре съм.
Вземи.
Държа те.
Добре си.
Какво зяпате? Добре съм.
Капитан Полард, в цветущо здраве съм.
Цъфтя като трендафил. Чухте ли?
Оуен? Добре съм.
Разбра ли ме? Добре съм!
Държеливо копеле си. - Благодаря, добре съм. Изчезвай.
Добре е.
Тръгваме.
Защо да хабим вода за мъртвец?
Те двамата се познават
и плават от деца.
Я ми кажи ти би ли стоял безучастно, ако брат ти умира?
Става дума на бройки.
Провизиите не стигат за всички ни.
Защо да хабим вода за мъртвец?
Защо да хабим вода за...
Защо да хабим вода? Защо да я хабим?
Защо да хабим вода за мъртвец?
Г-н Никърсън?
Защо да хабим вода... - Добре ли сте?
Не мога.
Какво не можете?
Не, вие, вие...
Получихте повече от достатъчно.
Стигнахме толкова далеч.
Стигнахме до края.
Договорихме се.
Вземи си парите и си върви! Това е сделка с дявола.
Не сте прав. Дяволът обича неизречените тайни.
Най-вече онези, които изяждат душата на човека.
А какви са твоите?
Аз не съм изключителен писател.
Не съм Хоторн.
Но откакто чух тази история за първи път, тя ме преследва.
Поглъща ме.
Боя се, че ако не я опиша,
вече никога няма да мога да пиша.
Какво друго има?
Боя се, че ако я опиша,
няма да е толкова добра, колкото й се полага.
Продължете разказа си.
Заради двама ни.
34 ДЕНА ДАЛЕЧ ОТ БРЕГА
Предай нататък.
Благодаря.
Благодарим ти, Боже, за нашата храна.
Извинявай. - Благодарим Ти, че сме живи и здрави,
и за всяко добро.
И нека всичко... - Земя.
Земя!
Греблата! Гребете бързо!
На греблата! Бързо!
Гребете!
Аз я видях, г-н Чейс. - Така си е.
Спрете. Спрете!
Какво има, г-н Чейс?
Г-н Чейс!
Какво става, по дяволите? Защо спряхте?
Той ни следва!
За какво говори той?
Там няма нищо, г-н Чейс! - Няма нищо!
Какво правите?
Опасност! Дръжте се!
Къде е?
Това може да е остров Дюси.
Без карта, компас и квадрант няма как да сме сигурни.
Ще поддържаме огъня запален денем и нощем.
Дано преминаващ кораб забележи дима.
Ето това исках да видите.
Били са тук дълго, явно е.
Чакали са кораб.
Но кораб не се е появил.
Кораб няма да мине.
Ако останем, ще умрем.
След колко време тропическите птици
ще спрат да идват, щом видят, че изяждат яйцата им?
Привилегия е да знаеш кога ще те споходи смъртта,
за да се подготвиш за нея.
Проклятие е да сме толкова далеч от дома
и да нямаме шанс да се сбогуваме, да се помирим,
да си уредим сметките.
Нека поне да уредим сметките помежду си, капитане.
Капитан на какво?
Нямате никаква вина, че останахме без "Есекс".
Аз съм не по-малко виновен... - Вие не сте капитанът.
Но сте роден за тази работа.
Аз просто съм роден в такова семейство.
Какво мислиш да правим, Джордж?
И с какво обидихме Бог, че така да го разгневим?
Единственото същество, което обиди Бог, е китът.
А ние сме невинни?
Виж докъде я докарахме с надменността и алчността си.
Ние сме върховни творения, създадени по Божие подобие.
Царете на Земята,
чиято задача е да плават по планетата, дадена ни от Бога.
Трябва да подчиним природата.
Чувстваш ли се като цар на Земята, след преживяното?
Ние сме нищожества. Прашинки.
И прах.
Призори ще тръгнем към слънцето.
Ако ще умираме,
нека тогава, с Божията милост, да умрем като мъже.
Готови ли сме, г-н Уийкс? - Да, сър.
Г-н Чапъл?
Г-н Райт?
Не мога.
Ние с Райт и Уийкс...
Ние ще останем.
Готов ли си да тръгваш, Матю?
Ще ти помогна да станеш. - Няма смисъл.
Чуваш ли ме? - Отиваме си вкъщи.
Няма смисъл.
Вървете.
Да му се не видяло, Матю.
Няма нищо.
Щом се приберем, веднага ще пратя кораб за вас.
А като се върнеш в Нантъкет, ще играем карти.
Разбрахме се. - Добре.
Искаш ли да ти я отворя?
Ще се справя.
Ако се стигне дотам.
Нека Бог е с теб, братко.
И с теб.
Брат Питърсън?
Идвате ли с нас?
Г-н Питърсън. Елате в нашата лодка с г-н Бонд.
48 ДЕНА ДАЛЕЧ ОТ БРЕГА
Къде е той?
Полард?
Г-н Лорънс, събудете се.
Къде изчезна другата лодка?
Полард!
Капитан Полард!
Полард! - Капитане!
Капитан Полард!
Полард!
Какво става?
Бенджамин, какво правиш?
Мъртъв е.
Да го хвърлим през борда.
Погледни ме.
Погледни ме, Бенджамин.
Никой разумен човек не би изхвърлил онова, което може да го спаси.
Чуй, момче. Изслушай ме.
Той може да ни помогне.
Бог е моят небесен господар.
Милостта му е изпълнена с благост.
С очи, изпълнени с копнеж,
Твоите творения, Боже, чакат да им пратиш храна.
Душата ми е мъртва.
И така взехме решение.
Подготвихме тялото.
Отстранихме органите.
Отделихме крайниците от торса
и изрязахме цялото месо от костите.
След това
затворихме тялото,
зашихме го,
доколкото ни позволяваха възможностите
и го предадохме на морето.
Първо изядохме сърцето.
Съдите ме.
Не.
Това е истината.
Това е.
Изрекох я най-сетне.
Угасна.
И на никого не сте го казвали?
Не съм.
Дори на жена си?
Смятате ли, че би ме обичала,
ако знаеше за отвратителното дело, което извърших?
Да. Щеше.
Ако ми беше разказал всичко, когато се срещнахме,
пак щях да нося пръстена ти до днес.
Силата на онова момче още е жива у теб.
Виждам я.
Дори ти да не виждаш.
Сега довърши разказа си, скъпи.
Седни.
Чуй ме.
Отпусни глава назад.
Останали са ни още няколко капки вода.
Не се предавай. Прибираме се у дома.
Имате ли семейство у дома, г-н Чейс?
Да, имам съпруга.
И син или дъщеря.
71 ДЕНА ДАЛЕЧ ОТ БРЕГА НА 1200 МИЛИ ОТ ЮЖНА АМЕРИКА
Много добре.
Капитане.
Пак ще теглим. - Няма такова нещо.
Пак ще теглим.
Г-н Рамсдел,
вие поемате командването на този съд.
Брадовчеде, ще го направиш ли...
Ти си нашият капитан. Мъжете се нуждаят от теб.
Мъжете ще се оправят.
Моля те.
Умолявам те.
Хенри. - Нека пак да теглим.
Това е заповед.
Ако не можеш да го направиш, дай пистолета на другиго.
Хенри, недей!
Помогни ми, момче. Трябва да ми помогнеш.
От седмици бяхме в зоната на безветрие.
Тази част от Тихия океан е по-скоро пустиня, не океан.
Слънцето прежуря.
Боях се...
Мислех единствено,
че всички ще умрат и единствено аз ще остана жив.
Г-н Чейс можеше да ни каже само, че още сме на 800 мили от сушата.
Г-н Чейс.
Капитан Полард.
Радвам се да ви видя.
В оцеляването ни няма много радост.
И у нас самите няма.
Барзилай?
Третата лодка?
Те...
Вече от дни ги няма.
Боя се, че са се изгубили.
Г-н Чейс, вие сте в най-добрата позиция.
Това е просто един кит.
Там е, хвърляй харпуна!
Хвърляй го!
Хвърляй харпуна!
Ела ми.
Хвърляй!
Давай.
Убий го! До теб е!
Хвърляй харпуна!
Защо не го уби?
Проклет глупак.
Теченията ни разделиха
и тогава за последно видях китоловната лодка на кап. Полард.
87 ДЕНА ДАЛЕЧ ОТ БРЕГА
Лодка!
Точно вляво!
Дано Бог се смили.
90 ДЕНА ДАЛЕЧ ОТ БРЕГА 18 ФЕВРУАРИ 1821 Г.
Г-н Чейс.
Тате!
Не ме изоставяй, тате!
Г-н Чейс.
Вижте.
Г-н Чейс, вижте.
Събудете се, г-н Чейс!
Хайде, събудете се!
Моля ви, събудете се. Земя.
Вижте, г-н Чейс.
Спасиха ни край остров Мас Афуера, Чили,
90 дни след потъването на "Есекс".
Дадоха ни стари дрехи, нахраниха ни.
Отначало ни бе трудно да се храним.
Беше странно.
Грижеха се за нас много добре,
докато намерихме кораб, който да ни отведе у дома.
Пътуването отне още три месеца.
ПРИСТАНИЩЕТО НА НАНТЪКЕТ
Сякаш целият остров бе дошъл да види завръщането ни.
Но нямаше радостни възгласи.
Цареше тишина.
Гледаха ни, сякаш бяхме призраци,
духове.
На никого не разказахме как точно сме оцелели,
но се чудя дали не се догаждаха за лишенията ни.
Може би просто бяха любопитни.
Боже! Мили Боже!
Удържах си на думата, нали?
Божичко.
Здравей.
Здравей, миличка. Кой е това?
Фийби Ан.
Фийби Ан Чейс, нали?
Това е тате.
Миличка.
Това е твоят татко.
Божичко.
Не го оставиха на мира.
Г-н Чейс и жена му едва бяха изминали една пресечка,
когато ги спряха и го накараха да иде в канцеларията на флота.
Някои въпроси, свързани с работата, чакаха отговори.
И така, по същество.
Поради значителната загуба в хора и имущество,
изглежда ще има разследване.
Като капитан и първи помощник, двамата ще трябва да докладваме.
Разбира се.
След като обсъдихме това със собствениците на кораба
и с баща ми,
става ясно, че пълното разкриване на фактите ще има последици,
тежки последици за цялата индустрия.
Че кит е потопил "Есекс".
Но това е истината.
Ако застрахователи и инвеститори започнат да се тревожат
за чудовища, потапящи кораби,
за моряци, теглещи жребий кой да оцелее...
Ние сме в бизнеса с китова мас. Всеки един от нас.
Във всеки бизнес вероятността за успех трябва да надхвърля риска.
Какво предлагаш, Джордж?
Кажете, че сте заседнали в плитчина.
Но това е лъжа.
И че хората са се издавили. - Още една лъжа.
Помисли. Ще те направят капитан. - Това го имам писмено.
Само при условие че докараш кораб, пълен с китова мас.
Тогава е гарантирано. - Ще се замогнете.
"Чейс" вече няма да е име на човек от сушата,
ще се почита, ще стане една от великите фамилии на Нантъкет.
Искате да замажа случилото се, за да спечелите.
Молим ви да проявите прагматичност.
"Есекс" бе разбит от бял кит.
А на онези, които оцеляхме в малките лодки,
се наложи да извършим ужасни неща, за да не умрем.
А сега, при завръщането ни, очаквате да разправяме чисти лъжи,
за да може вие, собствениците от Нантъкет,
да напълните джобовете си и да спите спокойно нощем?
Е, аз няма да изопачавам истината.
И ти не бива да го правиш, Джордж.
Когато го видях за последно...
Г-н Чейс!
...не намерих правилните думи да кажа каквото исках.
Томас.
Може би няма такива думи.
Тръгвам за Фалмът и...
...за мен...
За мен беше чест, сър,
да плавам с вас.
Честта беше моя, г-н Никърсън.
Вземи.
Успех, Томас.
И на вас.
На другия ден извикаха Джордж Полард пред комисията.
Господа, капитан Джордж Полард.
В нея бяха всички важни хора на Нантъкет.
Беше чиста формалност.
Добър ден, капитане. Моля, седнете.
За официалните документи...
"Есекс" бе потопен от бял кит
на 1200 левги западно от Еквадор.
Сякаш самият Оуен Чейс говореше.
Каза им истината.
Съвестта на капитан Полард беше чиста.
Но разследването бе измама.
Полард отново тръгна
в търсене на белия кит.
Така и не го намери.
Потопи втори кораб край Хаваи.
Беше два пъти прокълнат.
Повече не плава.
А Оуен Чейс?
Той държеше на думата си.
Първо изпрати кораб до остров Дюси.
Г-н Джой беше починал.
Но колкото и да е невероятно, другите трима бяха живи.
А след това?
После взе семейството си и се премести в Ню Бедфорд.
Започна отначало.
Стана капитан на търговски кораб и не се съобразяваше с чужди правила.
Парите ви не бяха похарчени напразно, г-н Мелвил.
Нощите през февруари са най-дългите през годината.
Сега можете да си отдъхнете.
Вярвайте ми,
аз няма да отдъхвам известно време.
Защо?
Получихте историята, която искахте.
Сюжетът ви вече е готов.
Всъщност не ме вълнуваше толкова самият сюжет.
Така ли? А какво тогава?
Днес ми дадохте нещо повече.
И какво е то?
Куража да отида там,
където човек не иска да отиде.
Г-н Мелвил,
онова, което чухте и което ви разказах,
ще ви помогне ли изобщо
за вашата книга?
Това ще е роман, г-н Никърсън.
Ще е вдъхновен от истината,
но ми се струва, че няма да е нужно да използвам всичко.
Благодаря. - Ето.
Вземете си ги. - Не, парите са за вас. Настоявам.
Задръжте си ги.
Аз пък настоявам, че един участник в разговора е трезвен.
Значи се връщате във... - Питсфийлд, Масачузетс.
Успех. - Благодаря.
Знаете ли...
Чух, че един човек от Пенсилвания пробил дупка в земята
и открил масло.
Не може да е истина.
И аз го чух.
Масло от земята.
Само си го представете.
НАРИЧАЙТЕ МЕ ИШМАЕЛ
ХЕРМАН МЕЛВИЛ ЗАВЪРШВА РОМАНА СИ ПРЕЗ 1850 Г.
ГОДИНА ПО-КЪСНО "МОБИ ДИК" Е ПУБЛИКУВАН
НАТАНИЕЛ ХОТОРН КАЗВА ЗА "МОБИ ДИК":
"ЕПОС, ДОСТОЕН ЗА ОМИР. ТОЙ ЩЕ Е АМЕРИКАНСКИЯТ ЕПОС."
Превод: Емилия Николова "Ес Ди Ай медия"