Веднъж, когато бях на 6, прочетох книга за една праисторическа гора.
В книгата се казваше:
"Боата поглъща плячката си цяла, без да я сдъвква."
Дълго мислих за това, след което направих първата си рисунка.
Показах произведението си на възрастните
и ги попитах дали моята рисунка ги плаши.
Че защо една шапка ще ни плаши?
Възрастни... Не успяваха да разберат нищичко.
За това направих друга рисунка.
Съветвам те да се занимаваш с аритметика.
История. - И граматика.
Приех съвета им и пораснах.
Забравих какво е да бъдеш дете.
Докато не се случи чудо.
МАЛКИЯТ ПРИНЦ
Винаги съм искал да споделя историята си с някого, но...
Не знам...
Предполагам, просто този свят е прекалено пораснал.
Нека обобщим обзора на пазарната активност днес.
Рекорден брой цифри са били записани на листчета,
след което са занесени в банката и са заключени в чекмеджета.
Изправяш се.
Слушаш внимателно.
Слушаш.
Никакво мигане.
Слушаш. Получаваш неочаквана похвала.
Приемаш я и благодариш.
Усмихни се, скъпа. Покажи зъбки.
Не чак толкова.
Браво. Добре. Сега запомни,
статистиката сочи, че ако са склонни към одобрение,
ще ти зададат само един въпрос.
Големият въпрос.
Подходяща ли си за Академия "Уърт"?
Да, подходяща съм.
Има три причини, поради които съм подходяща.
017?
Хайде.
Разгледахме кандидатурата Ви. Вие сте на ход.
Благодаря ви!
Прегледахме файла Ви.
Благодаря... Ви.
Прочетохме есето Ви на тема
"Преобразуващата сила на нулата от долен ред",
както и послесловието "Нула, моят герой".
Всичко изглежда много добре.
Ще Ви зададем само един въпрос.
Големият въпрос! - Подходяща ли си за Академия "Уърт"?
Каква искаш да станеш, когато пораснеш?
Да, подходяща съм.
Има три причини, поради които съм подходяща.
Не, не! - Първо, разумна съм, както и "Уърт".
Второ, сериозна съм, точно както "Уърт".
Спри! - И трето, точно както "Уърт"...
Моят непоколебим...
Спри, спри! - Стремеж
да уча...
Благодаря ви!
Скъпа!
КАКЪВ ИСКАШ ДА СТАНЕШ, КОГАТО ПОРАСНЕШ?
НАЙ-СЪЩЕСТВЕНОТО.
Явно са сменили големия въпрос.
Съжалявам, мамо.
Няма за какво. Ще преминем към план "Б".
План "Б"? Каза, че той е невъзможен!
За това избрахме план "А"! - План "Б" е новият план "А".
Продължаваме напред.
Избор на квартал... Готово.
Ако по някакво чудо, успеем да намерим къща, която можем да си позволим,
със сигурност ще те приемат.
ПРОДАВА СЕ. НАМАЛЕНА ЦЕНА.
Готово. Готово.
Транспорт за преместване... Готов.
ПЪРВИЯТ ДЕН ОТ ЛЯТНАТА ВАКАНЦИЯ
Успяхме! Ще учиш в Академията, без значение дали това им харесва!
Въпросът за вулканите винаги се свежда до едно и също нещо.
Никой не е доволен от местообитанието си, хората преследват нищото...
Новият ни дом... Готово!
Дали е късно за план "В"?
Просто си спомни, че благодарение на онази къща, ние си позволихме тази
и така направихме бъдещето ти възможно.
Мамо?
Наистина ли смяташ, че съм подходяща за Академия "Уърт"?
Ще бъдеш още до края на лятото. Имам план.
Точно навреме.
Представям ти плана на живота ти.
Планът на живота ми?
Планът на живота ти.
Няма да оставим нищо на случайността.
Всичко е тук. От горе на долу и от ляво на дясно.
Да разгледаме внимателно. Всяка минута, всеки час, всеки ден,
всяка седмица, всеки месец, всяка година от живота ти.
Всичко е тук! Разбра ли?
Има и таблица с подаръците за рождените ти дни.
За деветия си рожден ден ще получиш микроскоп.
Идеален за часовете по биология в Академия "Уърт". Вече е опакован.
Еха! - Да!
Сега обаче трябва да съсредоточиш цялото си внимание тук.
Първият ден в новото училище.
Имаш 53 дни за подготовка, а това не звучи като много време,
докато не ги разделиш на часове, а именно - 1,272.
Или 76,320 минути.
Само така можеш да осъзнаеш, колко много можеш да постигнеш.
Ще използваш всички тези минути, часове и дни според таблицата.
Защото, нека си го признаем,
там ще си сам-сама.
Сам самичка.
Така че...
Не можем да си позволим грешки, като на интервюто.
Права си. - Ще бъдеш прекрасна, когато пораснеш.
Благодаря ти, мамо.
Иска ми се да остана, скъпа, но отново има проверка.
Сметките на Милър все още са проблем,
нарушенията са констатирани и Логан е паникьосан,
Фишър не иска да се занимава... - Логан.
За това трябва да отида... - И да оправиш нещата.
Да, но дори не знам дали е възможно.
Ако някой може да се справи, то това си ти. Върви.
Аз си имам житейски план.
Ти си моят старши вицепрезидент.
Добре.
Газ?
Има ли някой?
Не вярвах, че е имал самолет.
Мислех, че старецът е отлетял преди години.
Радвам се, че не живеем до него.
Разбрано.
Здравейте!
Добър ден, полицай.
Приятели!
Аз просто... Бях се потопил в играта на бридж.
Вие играете ли?
Господине, отново ли се опитвахте да подкарате самолета си?
Да.
Ужасно съжалявам.
Знам, че причиних големи щети на съседната къща.
Белезници? - По-скоро не.
Почакайте!
Трябва да е някъде тук.
Открих го!
Господине...
Прибрах се! Нося китайска храна.
Мамо? - Здравей.
Здрасти.
От къде взе тези стотинки?
От възрастния човек в съседство.
Всъщност полицаят ми ги "даде".
Какво?
Каква откачалка трябва да е, за да подкара самолет в задния си двор?
Скъпа, сигурна ли си, че си добре?
Трябва да звънна на застрахователите. - Направено.
Трябва да попълня протокол. - Готов е.
Снимков материал? - Отвътре и отвън.
Светлината не е много добра.
Не е толкова зле.
Ще се обадим на изпълнителя утре и ще забравим за съществуването на стареца.
Вече го забравих.
За финал,
нека обобщим обзора на днешната пазарна активност
с помощта на подробен отчет на сумите за деня.
Има и хиляди други...
Имало едно време един малък принц, който живеел на планета,
малко по-голяма от него, и имал нужда от...
Приятел? - Мислех, че ти имаш нужда от приятел!
Не, аз съм тук, горе.
Точно тук. Здравей.
Съжалявам. Това е само началото на историята.
Няма проблем. И без това никой не я разбира.
Добре, чао. Ще се видим по-късно... Може би.
Тя издала ужасен звук,
който отекнал навсякъде.
Може по време на обяд... - Да преброя стотинките!
Имало едно време един малък принц,
който живеел на планета, малко по-голяма от него,
и имал нужда от приятел.
Живеех живота си сам, без да има с кого да разговарям.
За това се научих да управлявам самолети.
Летях из целия свят,
докато не претърпях инцидент в Сахарската пустиня.
Моля... Нарисувай ми овца.
Нарисувай ми овца!
Когато загадката е толкова внушителна, не смееш да не се подчиниш.
Но аз не умея да рисувам.
Няма значение.
Първата овца, която нарисувах изглеждаше като че ли е болна.
Втората също не му се хареса.
Сам виждаш, това не е овца.
Това е овен, има рога.
Тази пък беше... - Прекалено стара!
Искам овца, която живее дълго.
И така, надрасках тази рисунка.
Овцата, която искаш, е вътре.
Тъкмо това исках!
Мислиш ли, че за тази овца ще трябва много трева?
Защото при мен всичко е съвсем мъничко.
Сигурен съм, че тревата ще и стигне. Дадох ти съвсем малка овца.
Не е толкова малка. Я гледай! Тя е заспала.
Ехо?
Ехо!
Почакай. Не мърдай.
Добре.
Ето така.
Аз... Просто исках да върна рисунката.
Не ти ли харесва? - Не, харесва ми.
Не е кой знае какво. - Мисля, че е хубава.
Прочетох историята... Внимателно.
Намирам я за доста странна.
Странна? - Искам да кажа любопитна, интересна.
Просто имам някои въпроси.
Имаш въпроси? - Не искам да бъда груба. Може ли?
Да бъдеш груба ли? Разбира се, слушам те.
Първо, какво е правело детето в пустинята? Странно е.
Никой не може да издържи дълго в пустинята без храна и вода.
Къде са родителите ми? Ходи ли на училище?
Наистина ли живее там? Учила съм астрономия
и никъде не се споменава за живот или деца на другите планети.
Освен, ако наистина не идва от звезда. Но това е малко вероятно.
Не е звезда, а астероид.
Астероид "Б-612".
Не сме учили за астероидите.
Фактът, че искаше да му нарисувам овца, доказва съществуването му.
Не мислиш ли?
Почакай, ще ти покажа друга рисунка.
Тук има сериозна опасност от пожар.
Не съм се замислял за това. - От къде са всички тези неща?
С течение на времето се привързваш към някои неща.
Има си термин за това.
Колекциониране? - Презапасяване.
Аз съм човек, който се презапасява.
Как се казваш, малко лисиче? - Не може да ти отговори.
Все се каня да му пришия уста.
Добре ли си?
Добре съм. Случва ми се от време на време. Трябва ми минутка.
Последният път лежах тук три дни.
Три дни? - Няма проблем.
За това винаги нося сандвич с глупости в джоба си.
Искаш ли да опиташ?
Мисля, че съм алергична към "глупости".
Не знаеш какво пропускаш.
Нощта ще е ясна.
Звездите ще изгреят скоро.
Малкият принц много обичал залезите.
Един ден видял как слънцето залязва 44 пъти.
Какво? - Планетата му била толкова малка,
че стигало само да премести стола си, за да види поредния залез.
Но и тази планета си имала недостатъци.
Трябвало овцата да яде семената на баобабите.
Баобаб? - Да, това е едно вредно растение.
Всеки ден той се трудел неуморно, за да не им позволи да израстат,
защото, ако не се намесел, следвала...
Катастрофа.
За щастие, имало и полезни растения.
Един ден от семе, донесено неизвестно от къде,
поникнало ново цвете.
Знам, че ще бъдеш чудодейно.
Знам го.
Колко си красива!
Тъкмо се събуждам. Извинете ме, цялата съм разрошена.
Ти си съвършена! - Нали?
Родих се едновременно със слънцето.
Те прекараха първия си изгрев заедно,
също и първия залез.
Тук е много студено.
Би ли бил така любезен да се погрижиш за мен?
Скоро суетата на розата започнала да го измъчва.
Предполагам, нямаш параван.
Вечер ще ме покриваш със
стъклен похлупак. Красотата ми...
Странно било, но те се обичали.
Но и двамата били прекалено млади, за да знаят как се обича.
Изпълнен със съмнения, той избягал.
Разбира се, че те обичам.
По моя вина ти нищо не разбра.
Моля те, прости ми.
Оставил я е сам-сама?
Но къде е отишъл?
Тогава не знаел,
но заминаването ми е било първата крачка от завръщането му при нея.
Наистина ли? - Да.
Виж, звездите изгряха.
Толкова са ярки.
Толкова са много.
Понякога, ако се заслушам,
ги чувам как се смеят.
О, не! Трябва да вървя.
Скъпа? Къде си?
Здрасти.
Бюрото ти е много разхвърляно. Завърши ли задачите за днес?
Не съвсем.
Какво прави?
Четох...
И си намерих нов приятел.
Приятел?
Не, не, не, не.
Не.
Може би...
Да! Добре.
ПРИЯТЕЛ
Ако учиш усърдно и се придържаш към плана,
можеш да прекарваш време с новия си приятел
следващото лято, само в четвъртъците от 13 до 13:30 часа.
Ясно? Нямам търпение да се запозная с нея.
Той се намираше в областта на астероиди
325, 326, 327,
328, 329, 330...
Какво?
А! Ето един поданик.
Ваше величество, над какво властвате?
Над всичко.
А звездите подчиняват ли Ви се?
Разбира се. Не търпя неподчинение.
Иска ми се да видя един слънчев залез.
Би ми напомнил на розата ми.
Бихте ли заповядали на слънцето да излезе?
Ще получиш своя залез. Ще го поискам.
Но трябва да почакам, докато условията станат благоприятни.
Кога ще стане това?
Това ще стане към...
Ще стане довечера към седем и четиридесет минути.
Добро утро.
Имате странна шапка.
Това е, за да поздравявам.
За да поздравявам, когато ми ръкопляскат.
Плесни с ръце.
Благодаря, благодаря!
Виждаш ли?
Наистина ли се възхищаваш от мен?
Не съм ли най-хубавият, най-добре облеченият, най-богатият
и най-умният човек на планетата?
Но ти си единственият на тази планета.
Направи ми това удоволствие
и ми се възхищавай, моля те.
Аз притежавам звездите, разпореждам се с тях,
броя ги и ги преброявам.
Но за какво притежаваш звездите?
За да бъда богат.
А за какво ти е да си богат?
За да си купя още звезди,
както и всичко останало, за което можеш да се сетиш.
Възрастните наистина са невероятно странни.
Отбелязано, отбелязано, отбелязано.
Отбелязано.
Отбелязано. Отбелязано.
Отбелязано...
Възрастните наистина са много, много странни.
Живял съм сред възрастни.
Виждал съм ги отблизо.
Това не успя да промени мнението ми за тях.
Вече не съм сигурна дали искам да порасна.
Порастването не е проблемът.
Забравянето е.
Определено не искам да забравя.
Успях да порасна без никога да забравя малкият принц.
Добър вечер.
Коя планета е това?
Това е Земята. В Африка си.
Къде са всички хора?
Доста е самото в пустинята.
Човек е самотен и сред хората.
Ти си странно животно, тънка си колкото един пръст.
Но съм по-могъща от пръста на крал.
Дори нямаш крака. Дори не можеш да пътешестваш.
Мога да те заведа по-далеч от всеки кораб.
Мога да ти помогна, ако някой ден се затъжиш за своята планета.
Мисля, че те разбирам.
Точно така. Опитай да се хванеш за клона от ляво.
Страх ме е.
Нормално е. Наистина е страшно.
Защо мислиш, че изпратих теб?
Почти стигна.
Просто се протегни и го хвани.
Хванах го! - Точно така! Хвана го!
Е, това беше...
Беше двойна уплаха, нали?
Даже тройна и четворна.
Ще трябва да ги отрежем.
Какво?
Така е по-добре, нали? - Да.
Но след като дълго бе вървял сред пясъци,
скали и снегове, накрая срещна лисицата.
Ела да си поиграем.
Не мога да играя с теб. Не съм опитомена.
Какво значи "да опитомиш"?
Значи "да се обвържеш".
За мен ти още си само момченце,
което прилича на сто хиляди други момченца.
Не се нуждая от теб.
Ти също не се нуждаеш от мен.
За теб аз съм лисица, която прилича на сто хиляди други лисици.
Но, ако ме опитомиш, ние ще се нуждаем един от друг.
Здравей!
За мен ти ще бъдеш единствен на света.
За теб аз ще бъда единствена на света.
Кои сте вие?
Ние сме рози.
Значи моята роза е като всички вас?
Но тя ми казваше, че е единствена в цялата вселена.
Тя не е обикновена роза. Тя е твоята роза.
Времето, което си и посветил, я прави толкова важна.
Тя е моята роза.
Трябва да се върнеш при нея.
Ти ще плачеш ли?
Не трябваше да те опитомявам.
Ще ти подаря една тайна.
Истински се вижда само със сърцето.
Същественото е невидимо за очите.
Няма ли повече да са заедно?
Ще бъдат.
Лисицата вижда малкият принц със сърцето си.
Ако и ти можеш това, никога повече няма да си самотна.
Да, но аз не съм самотна. Имам теб.
Щастливец съм.
Не вярвах, че ще открия някого, който да иска да чуе историята ми.
Тогава се появи ти. Точно на време.
Почакай...
Какво искаш да кажеш с "точно на време"?
Всеки трябва да се сбогува, рано или късно.
Заминаваш ли?
Ами... Ако например успея да подкарам онзи стар самолет?
Може би ми е време
да отида при малкия принц.
Но...
Той вече си има своята роза.
Аз имам нужда от теб.
Гладна ли си? Знам едно много хубаво място,
където можем да хапнем палачинки безплатно на рождения ти ден.
Но рожденият ми ден е след две седмици.
Те не знаят това.
Все едно пилотираш самолет.
Като този, който разби ли?
Точно като него!
Но какво?
Отбийте!
Имаш ли шофьорска книжка?
Не.
Поне разрешение? - Не.
На колко си? Здравейте, полицай! - Отново сте подкарали колата си.
Здравейте, г-н полицай. Може ли да вметна нещо?
Знаете ли, че днес имам рожден ден?
Мамо, мога да... - Изчакай ме вътре.
Но... - Веднага!
Съжалявам, че си обезпокоих в работата Ви.
Очевидно са отивали за палачинки.
Искате ли да говорите с него? - Да.
О, не, не, не!
Господин Лисица!
Според схемата, трябваше да си в леглото.
Заспала.
Твоят "приятел" дори няма книжка.
Отнели са му я след четвъртия път,
в който си е тръгнал с колонката от бензиностанцията.
Можеше да те убие!
Мамо, мога да обясня... - Искаш да кажеш, че можеш да излъжеш.
Излъга мен, излъга полицая.
И преди да съм забравила - честит рожден ден!
Дори успя да измамиш плана на живота си!
Това ли? Това е просто дъска, покрита с магнити.
Грижа те е за нея повече, отколкото за мен.
Грешиш. Грижа ме е за нея, точно толкова, колкото ме е грижа и за теб.
Това си ти, твоят живот. Аз съм единствената отговорна за него.
Това е твоето виждане за живота ми, не моето!
Ако беше тук, щеше да го видиш.
Много добре знаеш защо трябва да работя толкова много.
Вече си точно като него.
Прекалено заета, постоянно работеща.
След колко време ще изчезнеш напълно?
"Мисля, че той използва за бягството от своята планета
прелета на дивите птици."
Не, не! - Стига с тези глупости.
Имаш две седмици да се съсредоточиш.
Но, мамо!
С ОБИЧ, ТАТКО
Нека потърсим кладенец.
Звездите са хубави заради едно цвете, което не се вижда.
Пустинята е хубава, защото някъде крие кладенец.
Гледах на лунната светлина бледото чело, затворените очи,
кичурите коса, развети от вятъра, и си казвах:
"Това, което виждам, е само обвивка.
Най-важното е невидимо."
Намерихме кладенеца призори.
Хората тук при теб отглеждат хиляди рози,
но така и не намират това, което търсят.
Това, което търсят, може да се намери в една-единствена роза
или в малко вода.
Един момент.
Нека потърсим кладенеца.
Не, чуй ме, направих грешка онзи ден.
Не можеш да идваш тук повече.
Това е последният път. - Какво?
Хайде, да подкараме самолета!
Мисля, че ако успеем да намерим кладенец насред пустинята,
значи можем да открием и малкия принц.
Той може да ни помогне.
Почакай, малката. Не можем просто да отпътуваме.
Прав си. Първо трябва да поправим крилото.
Не, не.
Съжалявам, но когато дойде моментът да отпътувам,
то трябва да го направя сам.
Но... Аз няма да преча.
Няма и да заемам много място. Обещавам!
Не тръгвай без мен.
Мисля, че е време да ти разкажа края на историята.
Онази нощ успях да поправя самолета си и отидох да намеря малкия принц.
Ще дойда тази нощ. Чакай ме там.
Сигурна ли си, че няма да се мъча дълго?
Застреля ли я?
Не, тя изчезна измежду скалите.
Какво стана после?
Някак си той знаеше, че съм поправил самолета си.
И аз днес се връщам вкъщи.
Много по-далече е... Много по-трудно...
Страх ме е.
Не мога да повярвам, че няма да чувам смеха ти повече.
Ще ти подаря нещо.
Аз ще живея на една от тези звезди.
Ще се смея на една от тях.
Когато нощем погледнеш към небето,
ще ти се струва, че всички звезди се смеят.
Недей да идваш тази нощ.
Нали не го остави? Не и на змията!
Изборът не бе мой.
Беше време да се сбогувам.
Разбираш, че е много далеч, нали?
Не мога да взема това тяло.
То ще е като стара изоставена черупка.
В старите черупки няма нищо тъжно.
Ето го и мястото. - Няма да те оставя.
Но...
Каза, че е там, нали? Каза, че се е върнал при розата си.
Той така каза.
Поглеждам звездите и чувам смеха му.
Но не можеш да си сигурен.
Би ме успокоило, ако бях сигурен,
но вместо това, предпочитам да вярвам, че той е там.
Това ли искаш да направя, когато ти заминеш?
Просто да гледам звездите
и да вярвам, че не си си отишъл?
Ако гледаш със сърцето си, аз винаги ще бъда там.
Точно както аз знам, че малкият принц винаги ще бъде със своята роза.
Но не можеш да бъдеш сигурен.
Ами, ако не е с розата си?
Ами, ако е пораснал и сам? - Но...
Ами, ако се е изгубил и е забравил всичко?
Почакай, почакай, скъпа.
Малкият принц никога няма да забрави.
Той винаги ще е там, за да ни помага.
Не искам помощта му! Мразя малкия принц!
Пропилях цялото лято, заради малкия принц!
Иска ми се никога да не беше ми разказвал глупавата история!
ПОСЛЕДНИЯТ ДЕН ОТ ЛЯТНАТА ВАКАНЦИЯ
Заради времето, тридесет и двама души са закъснели за работа.
Продуктивността е намаляла с 0,4%.
Но какво... Божичко!
Миличка...
Не!
Миличка, не!
Миличка, спри! Какво правиш?
Спри! Не можеш да си отидеш!
Моля те! Имам нужда от теб тук!
Не! Моля те! Трябва да ми позволиш да го видя!
Какво стана? Той ще се оправи ли?
Е...
Да не забравяме, че утре е важен ден.
Авиаторът има нужда от теб.
Ще те открия!
Можеш ли да пилотираш самолет?
Не мисля, че можеш.
Добре...
Да, мога да го направя.
Пази ги.
Мисля, че схванах как става.
Държа те.
Но къде са звездите?
Какво е това?
Звезда?
Почакай, това не е звезда.
Авиаторът не е споменавал това място.
Възможно ли е?
Това е той! Той е!
Но какво прави тук?
Затегни колана.
Трябва ни място.
Мисля, че виждам едно малко по-напред.
Приготви се за кацане.
Успяхме!
Не беше толкова зле.
Погледни! Там горе!
Излезте от превозното средство!
Казах, излезте от превозното средство!
Съжалявам, г-н полицай, мога да обясня...
Дръжте ръцете си така, че да ги виждам.
Превишена скорост, опасно престрояване,
опасно... Всичко! Преминаване на червен светофар.
Просто се опитвам да открия приятел. - Нанасяне на щети.
По-скоро приятел на мой приятел. Все още не се познаваме.
Не сте подали мигач. Всъщност, изобщо нямате мигачи.
Просто исках да го взема и да го заведа у дома.
Опит за отвличане! Ще добавя това към списъка.
Опит за отвличане.
Вие да не би да сте...
Благодаря.
Суетният човек.
Неподчинение на униформен.
Тоест на мен. - Почакай.
Защо не си на своята планета?
Защо си толкова малка? - Защото съм дете.
Това е абсолютно забранено тук.
Да вървим.
Не бързай толкова.
Благодаря, благодаря ви.
Точно така, продължавайте.
Имаме нужда от маскировка.
Извинете, извинете.
Извинете, може ли... Съжалявам.
Ето ги и подчинените ми.
Заповядайте. - Това кралят ли е?
67-ми етаж. - 27-ми етаж.
14-ти етаж. - 142-ри етаж.
34-ти етаж. - С удоволствие.
О, не.
Последният етаж, моля.
Какво? Последният етаж ли?
Когато условията го позволяват,
ваше величество.
Е...
Условията го позволяват.
Готово.
Ето го и него!
Малък принце! Малък принце!
Какво?
Много съжалявам! - Добре съм.
Брадичката ми.
Добре ли си? - Да.
Просто си почивах, това е.
Припознах се с някого. - Така ли?
Чудесно, чудесно.
Моля те, не ме издавай. Почивката свърши. Виждаш ли? Работя.
Работя, работя...
Няма нужда да ме издаваш.
Не мисля, че е той.
Какво ще правим?
Господин Принц?
Възможно ли е?
Извинете?
Боже!
Мисля, че изпуснахте това. - Значката ми!
Истинска катастрофа. - Наистина е той.
Може ли... - Какво се е случило с теб?
Дай ми това, моля те. - Това няма да се хареса на авиатора.
Дай ми го! - Не трябва да си такъв!
Хайде, дай ми я.
Благодаря.
Работя, виждаш ли? Това е същественото.
Почакай, спри! - Не ми говори.
Знам кой си! Ти си малкият принц и се страхуваш от баобаби.
Не, аз съм господин Принц, чистачът.
Страхувам се само от бизнесмена. - Авиаторът ти нарисува овца.
Задаваш прекалено много въпроси. - Пътуваш с ято прелетни птици.
Махайте се! Извини ме, зает съм.
Ти опитоми лисица. Точно като него. - Не съм имал домашен любимец.
Той не беше домашен любимец. Беше ти приятел.
Мислиш ли, че имам време за приятели?
Работя!
Не!
Това беше последната ми четка.
Ще ме уволнят. Това беше последният ми шанс.
Не е честно! Аз си вършех работата!
Всъщност има още една. - Благодаря ти.
Трябва да се връщам към работата. - Почакай!
Знаеш ли? Намаляваш продуктивността ми.
Ти имаше роза.
Какво? - Роза.
Много красива роза. Направо чудодейна.
Роза, която бе уникална.
Знаеш ли? Чух достатъчно глупости.
Трябва да работя. Благодаря. - Забравил си всичко!
Зает съм. Имам си отговорности.
Превърнал си се във възрастен! - Дай ми това.
Не!
Защо го направи?
Защо...
Всичко е наред, няма да се разплача.
Няма да плача. Аз съм възрастен.
Четката падна. Няма защо да плача...
Няма смисъл.
Духай.
Почакай, защо си толкова ниска?
Наистина ли си възрастна? - Какво?
Не! Аз съм дете.
Ти също трябва да си дете.
Ти си дете?
Децата наистина са много, много странни.
Това не е хубаво.
Мисля, че знам кой може да помогне.
Сигурен ли си?
Господин Принц, каква приятна изненада.
Това дете има нужда от помощта Ви.
Нима?
По принцип тук е забранено за малки кученца.
Но за теб ще направим изключение.
Очарователно.
Заповядайте, влезте.
Е, как я караш? Всичко наред ли е?
Обичам си работата.
Прекрасно е.
Всичко несъществено... - Трябва да стане съществено.
Добра работа, г-н Принц.
Бизнесменът е създал нещо величествено тук.
Може да го наречеш произведение на изкуството,
но ще сбъркаш.
Ще сбъркаш много.
Няма по-тривиално нещо. - Самолетът ми!
Това е много по-важно. Много по-съществено.
Не! Почакайте!
Как можа? Каза, че ще ми помогнеш!
Това и правя. Така помогнаха на мен.
Господин Принц!
Изглежда най-накрая сте направил нещо...
Ще кажете на бизнесмена колко съм важен, нали?
Със сигурност ще го направя.
Бизнесменът ми разказа
за това доказателство за детство, което си донесла.
Моля Ви! Това е важно! - Не!
Тук няма нищо съществено.
Време е да пораснеш.
РЪКОВОДСТВО ЗА ВСИЧКО СЪЩЕСТВЕНО
Как може всичко съществено да бъде побрано в една книга?
Просто е много сбито.
И междуредието е малко.
Значи се предполага да чета това, докато не порасна?
Нищо подобно. Тук използваме по-ускорен подход.
Нали така, г-н Принц? Няма значение.
Виж този празен поглед. Забрави всичко, нали?
Ще усетиш леко щипане. Просто се отпусни.
Подпиши тук, моля.
Формуляр, съдържащ съгласие за освобождаване
от всякаква отговорност... - Помощ!
В случай на смърт вследствие на злополука в процеса на централизиране.
Опитвам се да ти помогна!
Ще се превърнеш в един прекрасен зрял човек!
Остави ги!
Казах, остави ги!
Дръжте се подобаващо за възрастта си, г-н Принц.
Не забравяйте, че сте мой възпитаник.
Спри! Какво си мислиш, че правиш?
Върни се на бюрото си, моля.
Не мислех, че това работи.
Бизнесменът ще бъде много разочарован от мен.
Благодаря ти. Но защо?
Никога не съм знаел какво е това и от къде го имам,
но го смятах за важно.
Овцата ти! - Овцата ми?
Не схващам. - Авиаторът ти я нарисува
когато си бил на Земята, за да изяде баобабите.
Катастрофа. - Катастрофа.
Точно така. Авиаторът нарисува всичко това за теб.
Той наистина има нужда от теб. - От мен? Има нужда от мен?
Порастването не е проблемът. Забравянето е.
Имам идея.
Имаме нужда само от... Самолетът ми!
Ето го!
Здрав е.
Побързай!
Успяхме!
О, не!
Кое е копчето?
Не, не, не!
Да!
Можем да потеглим от върха на онази купчина.
Почакай, къде е г-н Принц?
Спомням си ги. - Звездите.
Какво правят тук?
Звездите са хубави...
Звездите са хубави,
заради едно цвете, което не се вижда.
Заради цвете, което не се вижда?
Твоята роза. - Аз имам роза...
Виждам, че сте открили колекцията ми.
501,622,731 звезди.
Ти? Ти си сторил това?
Но ти трябваше само да ги броиш.
Притежавам! Повтаряте след мен. Аз притежавам звездите.
Благодаря, благодаря ви.
Те бяха просто златни предмети в небето,
които караха мързеливците да мечтаят.
Сега обаче, тези звезди са важни.
От къде взе това?
Любопитна е. Не е ли като едно дете?
Не!
Благодаря. - Добре, достатъчно!
Благодаря! - Добре!
Достатъчно!
Какво ще правиш с всички тези звезди?
Не се тревожи, малката.
Намерил съм им добро предназначение.
Виждаш ли? Несъщественото е станало съществено.
Така трябва да е с всичко.
Върнете я в класната стая. Уверете се, че никой няма да се меси.
Не! Пуснете ме! Не мога...
Не им позволявай да ми го причинят!
Почакайте. - Да почакам?
Дадох ти работа 371 пъти
а ти бе уволнен 370 пъти.
Мисля, че е време да се връщаш на работа, мой малък провал.
Не, оставете го, моля ви!
Спри да се гърчиш!
Спри!
Махни си ръцете от нея! - Какво? Да спре?
Не съм провал. Аз съм...
Аз съм малкият принц. - Какво?
Той мисли, че е малък и, че е принц.
Прекрасно.
Вижте ме! Аз съм пчела!
Ти какво си? Патица?
Безнадежден е.
Не съм безнадежден. Обнадежден съм!
Точно така! Изпълнен съм с надежда.
И обичам една роза.
Тя също ме обича и ме чака.
Така че... Не мисля, че искам да работя за теб повече.
Така че...
Напускам.
Напускам!
Към онази купчина!
Кога ще забравиш за детството?
Никога!
Съжалявам, господин Принц.
Вината е моя. Лицето ми не биваше да е там.
Страх ме е.
Дръж се!
Връщам се веднага. - Къде отиваш?
Почакай! Къде отиваш?
Това не е добре.
Ще порасна, но никога няма да приличам на вас!
Не!
Хванах те!
Хванах те и теб!
Невероятно!
Това никак не е добре за бизнеса.
Това беше невероятно!
Звездите се върнаха.
Бях забравих колко са красиви.
Погледни! Астероид 325! - Спомняш си!
326 също!
И 327! И 328!
Получава се! Получава се!
Виж, Б-612!
Баобабите.
Розата ти е там!
Дръж се!
Няма да се опиташ да кацнеш, нали?
Не, спри, спри!
Какво става?
Мисля, че падаме.
А сега къде отиваш? - Стой спокойно.
Да вървим.
Насам! Насам! Открих я!
Погледни.
Моята роза.
Това е тя.
Не...
Но как е възможно?
Толкова съжалявам!
Трябваше да бъдеш с нея.
Аз също ще го загубя.
И ще порасна.
И ще забравя за него.
Ще забравя всичко завинаги.
Не искам да го загубя.
Не плачи.
Как така ти не плачеш?
Виждам я.
Не бе обикновена роза.
Тя бе единствена в цялата вселена.
Спомням си я.
Спомням си всичко.
Тя не си е отишла. - Още ли е тук?
Истински се вижда само със сърцето.
Той винаги ще бъде с мен.
Вече разбирам.
- Кажи на авиатора, че ще го помня! - Ще му кажа!
Никога не забравяй! - Няма!
Няма да забравя нищо. Обещавам!
Миличка? - Да?
Закъсняваме. - Какво? Не закъсняваме.
Трябва да се отбием в болницата преди училище.
122, 123, 124...
Добре.
You're here.
Съжалявам.
Много съжалявам за това, което казах.
Дори не си спомням.
Много мило.
Не си спомням коя си.
Хвана се, нали?
Трябва да ти покажа нещо.
Ти ли го направи?
Подредила си всичките ми рисунки?
Това е прекрасно!
Миличка.
"Ако се оставиш да те опитомят, може и да поплачеш."
Ще се превърнеш в прекрасен зрял човек.
Благодаря.
Видяхте ли това?
Прекрасно е.
Виждаш ли? Това е лисицата.
Моята лисица.
Сигурно мислите, че това е шапка, но не е.