ОБГОРЕНА ЗЕМЯ
В средата на 21-ви век,
природата най-после отприщи гнева си със страшен катаклизъм
известен като Облачен колапс.
Ледът се топеше толкова бързо,
че за месеци цели градове бяха затрити.
Щом започна дъжда, наводненията бяха с библейски размери.
Почти цялата планета беше унищожена.
Укрития по високите планини
дадоха шанс на малцината оцелели да заживеят наново.
50 години след Облачния колапс две неща,
които бяха приемани за даденост толкова дълго време,
сега бяха рядка стока...
Въздухът и водата.
В тази нова бартерна икономика имаше две валути:
таблетки, които пречистват отровната дъждовна вода
и чист сребърен прах, основен компонент на въздушните филтри,
който забавяше смъртта, например при почернял дроб.
Властите, доколкото беше възможно
се грижеха за безопасността на хората.
Транспортни средства, използващи природни горива или газ,
бяха забранени.
Хората, които ги ползваха бяха виновни
за възможно най-ужасното престъпление.
Новата власт обяви награда
за изправянето на такива престъпници пред правосъдието
и ловци на глави плъзнаха из пустошта на лов за награди.
Не! Какво правиш?
Тук не мога да оцелея без...
Понякога си мисля, че не ме харесваш.
Взе ме и ми влачи задника през цялата пустош в ковчег.
Кажи! Защо, по дяволите, в ковчег?
Откога си толкова чувствителен, Уомак?
Добре, добре. Затвори ме.
Затвори ме. Заслужих си го. Просто затвори.
Стига! - Чаво, къде е Чаво?
На изток, на изток!
Получи вест за някакви преселници при доковете.
Ще се видим пак. - Не.
Няма да има следваш път, Гейдж. Това казвам.
Къде отиваш? - Я виж. Дъждът спря.
Вода за пиене? Само това ли?
Аз ти помогнах.
Гейдж, тук ще умра!
Успех. Май ще ти трябва.
Изглежда се задава буря.
Но аз ти помогнах! Помогнах ти, Гейдж!
Къде отиваш? Тук ще умра!
Гейдж!
Вдишай въздух и умри, Гейдж.
Проклятие!
Я се виж.
Какво си намерихме?
Виж колко си хубава.
Вижте, имаме разрешение,
издадено от териториалните власти,
което ни гарантира безопасно преминаване.
Тръгнали сме на поклонение.
Ако не стигнем целта си,
ще има награда за вашата глава.
Съжалявам. Не знаех.
Чувствам се глупаво. Простете ми.
Тогава...
ви пожелавам приятен ден и безопасно пътуване.
Работата е там, че ако изчезнете без следа,
властите откъде ще знаят за кого да обявят награда?
Тук няма власти.
Ако ни сътрудничите, може и да доживеете до утре.
А ти...
Какво е това?
Сребро. Е, това е неочакван сюрприз.
Ще го смеля, ще го сложа
в личния си въздушен филтър и ще си мисля за теб всеки път,
когато поема чист въздух.
Вземете обичайното: филтри, вода, таблетки.
Ще отведем хората при един, който дава по долар за годни тела.
Кой е там? - Ей, Чаво!
По дяволите. Върви в ада, Гейдж.
Ще стане, обещавам ти. Има два начина да го направим.
Това е единият.
Тя е там.
Заобиколи. Тръгвай!
Къде отиваш, по дяволите?
Голяма грешка.
Никой не може да ти избяга, нали, Чаво?
Слушай, отрепко, опитвам да оцелея, както всеки друг.
Работата е там, че наистина си лошо момиче, Чаво,
а това те прави много привлекателна
за отрепка, като мен.
Ще ги пусна, ако ме оставиш да си тръгна, Гейдж.
Все за някого ще струват нещо.
Нищо, в сравнение с това, което мога да получа за теб. Знаеш го.
Ще я гръмна в главата и ще избия всички останали.
Ще го направя! Знаеш това! После го кажи на властите!
Чуваш ли ме?
Силно и ясно.
Много благодаря.
Виж. Не искам да ми се пречкате. - Как се казваш?
Искам да ти дам нещо. - Няма нужда.
Проклятие.
Ранена ли си? - Не, изгубих половин награда.
Със сигурност, ако кажем на работодателя ти
какво стори тук, ще ти изплати цялата награда.
Боже, наивна си толкова, колкото изглеждаш.
Къде отиваш?
Имаме ранен човек. Трябва ни медицинска помощ.
Проблемът не е мой.
Ню Монтана. Население 24 души.
Сърдечно приветстваме двамата новопристигнали
в комуната на Ню Монтана.
Има важни семена, които ще са от критично значение за нас
в идващите години.
Говори се, че тази седмица не се очаква повишена токсичност,
но това няма да е извинение да се напуска защитената среда
без резервен въздушен филтър.
И последно. Получавам доклади за повишена престъпност
в околните райони,
затова бъдете нащрек за непознати,
не само заради себе си, но и заради съседите си.
Териториалните власти
искат да докладваме за потенциална активност...
Добре. Благодаря. Събранието ни се разпуска.
Гейдж.
Ако искаш, може да ги преброиш.
Това са само таблетки за вода. Къде е среброто на прах?
Да... властите не изпратиха.
Не знам защо.
Има само вода и платнени въздушни маски до края на месеца.
Ясно. Значи властите определят награда
от 300 таблетки и 2 грама сребро за Чаво,
а после не изпращат среброто. Знаеш ли какво си мисля?
Не знам какво да ти кажа. - Може да ми кажеш истината.
Ще си получиш обещаното. Просто ми трябва малко време.
Засега имаш достатъчно,
а аз трябва да се грижа за здравето на тружениците в този град.
Така ли?
Кажи... какво ще правиш,
когато свършат престъпниците?
Ще потърся теб.
Ти си същият боклук, като всички тях.
Какво те прави по-различна от грабителите, които влачиш тук?
Все още съм над земята.
Виж ти. Излиза, че все пак са изпратили сребро.
Учих те никога да не сядаш с гръб към вратата,
особено щом нахлуваш в нечия къща.
Да, учеше ме също, че ловът на глави
е благородна професия.
На твое място не бих си играл с това.
Концентрирана киселина.
Ще мине през теб като...
ами... като концентрирана киселина.
Видях какво е останало от Чаво.
Добър изстрел. - Няма да те стигна в точността, док.
Всичко това е в миналото.
Откакто получих това, съм доволен да бъда обикновен селски лекар.
Всъщност беше забавно заедно да пипнем онези контрабандисти.
Видя ли последният бюлетин?
Разбира се. Том Джаксън за 5000 таблетки.
Досега е най-голямата награда, която властите са предлагали.
Дори Грубс говори за събиране на потеря
и да се пробва за наградата.
Джаксън не е нищо специално.
Учил съм те на по-добри неща. Той е опасен.
Превзе онова място Неподчинение, което беше построено от основи.
Направи го крепост за престъпници, повечето, от които са ловци.
Някой с твоите таланти би могъл да го прочисти.
Трябва да си луда, ако опиташ.
Замисли се дали ще можеш сама да се справиш с тях.
Не можеш. - Защо?
И други са опитвали. Обесва ги на портите
като предупреждение.
Забрави, че изобщо го споменах.
Да, но го направи.
Гейдж! Гейдж!
Джаксън.
Недей. Няма да допусне никой ловец на глави
да доближи и на 10 километра от Неподчинение.
Ловец вероятно не.
Какво искаш да кажеш?
Какво? - На кого ти приличам?
На теб, нахлупила шапката на Чаво.
Защото ме познаваш и шапката на Чаво беше пред очите ти.
Това ли е планът?
Да се преструваш на Чаво? - Вече убих тези, които бяха с нея.
Кой ще разбере? - Всеки, който те познава.
Ето. Така са ме виждали повечето хора.
Не мисля, че ще стане.
Не, но ако успея да вляза в града, може би...
Може би просто ще отложи момента, в който ще те убият.
Ако сега тръгна, ще стигна преди мръкване.
Чаво. Гейдж.
Чаво.
Хич не е забавно.
Смешно е. Наистина трябва да си оправиш настроението.
До скоро.
Моля те, не го прави.
Откачена си, но се радвам като си тук, дори за няколко дни.
Много ще внимавам, когато прекосявам реката.
Чакай.
Вземи това. Поне малко ще изравни шансовете ти.
НЕПОДЧИНЕНИЕ
Заведението черпи.
Коя е тази?
Чаво, познава се по шапката.
Празни бутилки
и незнайно име.
Можеш да смениш правилата, скъпи,
но не можеш да промениш играта.
Ако чувствата вече не са същите,
скъпи, можеш да чуеш гласа ми,
но няма да видиш сълзите ми.
Пея... всичките приспивни песни,
но от тях никога не заспивам...
Извинявай...
Невъзпитано е някой да си тръгне в средата на изпълнението,
особено щом певицата, е моята дама.
Работата е там, че щом не знам кой си,
нито, че тя е дамата ти, как да знам, че тръгването ми
ще нанесе такъв удар на крехкото ти его?
Казвам се Томас Джаксън.
Този град е мой.
Поздравления.
Ела да пийнем нещо, госпожице Чаво.
Хайде, само по едно... малцово.
Нямам навик да дължа услуга някому.
Нищо обвързващо. Обещавам.
Просто ела да си побъбрим.
Кой знае. Разговорът може да е от полза и за двама ни.
Добре. Да видим какво имате за казване, господин Дженсън.
Името е Джаксън.
Комарджийка ли си, госпожице Чаво?
Не са ли всички такива?
Не се обиждайте от думите ми,
но имате ми нещо ценно, което да заложите?
300 таблетки стигат ли?
Вършат работа. Не възразявате аз да раздам, нали?
Има ли друг вариант? - Не.
Седни, господин Лиър.
Това ще отнеме малко време.
Е, какво ви води в малкия ни метрополис?
Чух, че ловците на глави не са добре дошли тук.
Със сигурност сте видяла портите.
Властта на правоимащите свършва до тях.
Хората трябва да заслужат мястото си тук.
Кое според вас е най-доброто ви качество?
Залагам. - Аз съм добър слушател.
Влизам. - Така ли?
Запознат съм с подвизите ви, госпожице Чаво...
Живеете в пустошта и нападате поклонници,
които нямат късмет и попадат в мрежите ви.
По дяволите... миналия месец имаше 12 мъртъвци.
Напоследък наоколо няма много хора.
Вас какво ви интересува?
Имам си причини.
Вдигам залога.
Имам големи планове за града
и всеки, който дойде тук, работи за мен.
Добър сте в приказките, господин Джаксън, но не се хващам.
Понякога е добре да се признаеш за победен.
Залагам всичко.
Щом така ви се играе...
Ще погледнете ли това?
Каква ръка.
Наистина мога да използвам човек, като теб.
Както казах и преди, само минавам оттук.
Много лошо. Наистина се вписваш в картинката.
Както виждаш, господин Лиър, в момента съм зает.
Ще искаш да видиш това. - Извинете ме, госпожице, Чаво,
Явно има нещо спешно, което изисква присъствието ми.
Всичко, поръчано от г-ца Чаво, е за сметка на заведението.
Намерете й чиста стая за пренощуване.
Насам, госпожо.
В бюлетина на териториалните власти пише,
че Том Джаксън и хората му
идват все по-близо и нападат съседни селища,
за да укрепи града си.
Ние сме един от най-близките градове
и е въпрос на време да се появи тук.
Трябва да го спрем, преди това да се случи.
Наше задължение е да си пазим територията.
Трябват ми доброволци, с които да го хванем.
А наградата? Чух, че има голяма награда.
Наградата ни е, че ще отведем тези хора пред правосъдието.
Не си ли съгласен, док? - Не, не съм.
Кой ще участва?
Добре. Вземете си оръжия.
Дори и при измерени ниски нива,
е добре човек да има някакъв инхалатор със себе си.
Имаш прекрасен глас.
Не искаш да го съсипеш от почернял дроб.
Откъде си? - Какво ти пука?
От юга... старата Аризона.
Като бях млада изкарах там известно време.
И ти ли си била в милицията, като Джаксън?
Джаксън е бил в милицията? Знаех си.
Защо си го направила. - След смъртта на родителите ни
закараха мен и сестра ми в трудов лагер.
Тя много приличаше на теб...
Беше музикална.
На какво свири? - Вече на нищо.
Съжалявам.
Какво те води насам?
Успя да направиш силно впечатление.
Сигурно е нещо добро.
Досега не съм виждала Лиър толкова ядосан.
Само минавам оттук.
Каква е твоята история?
Живеех със семейството си на село.
Джаксън ни откри там
и ме взе със себе си.
Ако не си щастлива защо не си тръгнеш?
Защо мислиш, че не съм щастлива?
Не си си причинила това сама.
Виж, съжалявам...
Всеки, когото познавах, или обичах,
беше убит от хората на Джаксън.
Какво ми е останало там?
Дори да искам да тръгна той няма да ме пусне.
Дори и да искаш?
Е, каква ти е стратегията?
Имаш ли стратегия? Защото, ако нямаш,
ще поведеш тези хора право в смъртоносен капан. Знаеш, нали?
Имаме елементът на изненадата.
Изненада? Това ли само?
Това не е като да хванеш деца да пикаят в чист поток.
Хората на Джаксън са безмилостни убийци.
Защо не оставиш това на хора,
които повече ги бива в тези неща? - Като теб ли?
Какво ще кажеш на децата,
когато бащите им умрат заради алчността ти?
А, да. Аз ще трябва да им кажа, защото и ти ще си мъртъв.
Свърши ли? - Не позволявай на егото си
да надделее над разума.
Знам точно какво правя.
Тънка е границата между невежеството и арогантността.
Знаеш ли какво? Бях дотук.
Писна ми непрекъснато да ме контролираш.
Аз съм личност. Не...
Май забравяш кой те опазва да си жива.
Ей, Чаво!
Аз съм Зий, помниш ли ме?
Да, естествено. Радвам се, че те виждам.
По дяволите, Чаво, това съм аз. - Да знам.
Забрави ли как се въргаляхме голи в плевнята миналия месец?
Помня само специалните мъже. Очевидно не си от тях.
Чакай малко!
Ти не си Чаво. Ела насам.
Носиш шапката на Чаво.
Носиш нейната кърпа
и определено се държиш като нея.
Защо искаш хората да те мислят за Чаво?
Не разбирам, но погледът ти
ми казва, че ще е опасно за теб, ако хората разберат.
Точно така.
Добре. Какво ще кажеш аз да си затварям устата,
а ти да отвориш твоята?
Имам ли избор?
Чакай.
Не тук... моля те.
Давай сега.
Джаксън, прикрий се!
Ти!
Чакай... ти...
Колко безмилостно.
Защо беше това, по дяволите? Изглеждаше, че те познава.
Това е шерифът на Ню Монтана. Преследва ме от години.
Продължава да праща след мен второразредни ловци на глави.
Отрепка във всякакъв смисъл.
А ти направи услуга на добрите хора от Ню Монтана...
Доброто ти дело за деня.
Провесете го!
Имаш се за много умна, а?
В сравнение с кого?
Не можеш да ме заблудиш.
Какво стана със Зий?
Бяхте заедно в уличката, когато стана престрелката,
видях ви. - И какво?
Как умря? Както точно стана?
Изстрел в гърба. - Застрелян в гръб?
Странно, защото моят медик го прегледа.
Каза, че е умрял от нож в сърцето.
Запитах се... Как, по дяволите,
ще умре от нож при престрелка?
Може да е ядосал някого. Може да си ти.
Изглежда лесно се ядосваш.
Лъжеш. Искам да чуя истината.
Майната ти. Не искаш истината, а оправдания. Няма да получиш.
Не искам оправдания от теб, Чаво,
или която и да си.
Наистина си тъп.
Той ме изнасилваше. - Какво?
Влачеше ме в уличката и аз го наръгах,
преди да получи това, което искаше.
Използвах тялото му да се прикрия от куршумите.
И без това вече беше мъртъв. Нямаше да му пука.
Казах ти, че има обяснение. - Това не променя нищо.
Зарежи го.
Приятни сънища, г-це Чаво. Утре ще поговорим.
Добро утро.
Имаше ли проблеми със съня нощес?
Никакви. Спах като бебе.
А ти? Държа цяла нощ вратата под око с надеждата да се появя.
Права ли съм?
Някой е промъкваше край офиса. Не беше ти нали?
Ако продължаваш да ме зяпаш така,
ще започна да си мисля, че ме харесваш.
Ако мислиш да се задържиш тук,
добре е да покажеш малко уважение. - Към кого?
Към теб? Мога да се преструвам, ако ще ти хареса.
Вероятно така си свикнал.
Знаеш, че ако си оголиш задника,
някой може да го нарита.
Какво си мислиш, че ще се случи?
Кой е този, по дяволите?
Джаксън! С теб трябва да поговорим! - Шоу?
Хората ти крадат вода от извора в долината,
а ти се съгласи да ползвам водата за моята ферма.
Така ли? - Да. Не се прави, че не помниш.
Не съм глупав. Кажи на хората си да стоят настрана от клисурата,
или ще има няколко човека по-малко, които да дишат.
Разбира ли ме? - Виж, не е моя работа,
но се държиш много агресивно
и се притеснявам, че не си обмислил добре нещата.
Коя си ти, по дяволите? Да не си скапаната му майка?
И да, не е твоя работа.
Благодаря, г-це. Чаво, но човекът е прав.
Лично трябва да се заема с това.
Господин Брадшоу, искрено се надявам,
че не трябва да проявяваме насилие тук.
Остани на мястото си. Говоря сериозно.
Явно държиш големия коз, господин Брадшоу,
разбирам. Не съм глупав.
Имам предложение.
Обещавам хората ми вече да не идват по вашите земи,
ако обещаете, че няма отново да идвате и да ни заплашвате.
Имаме ли сделка?
Добре. Разбрахме се.
Няма да идвам да ви заплашвам.
Не, няма.
Оценявам подкрепата.
Вечеряй с мен довечера.
Боже... - Леле... изглеждаш страхотно.
Благодаря.
Униформата е ръчна изработка.
Копие на тази, която е носил Симон Боливар.
Видях илюстрацията в една книга.
Какво ще кажеш?
Впечатляваща е.
Знаеш ли кой е бил Боливар?
Някой велик, предполагам.
Основател на нации.
Бил е далновиден човек и не се е страхувал
да изкове собствената си съдба.
Той ме вдъхновява.
Очевидно е бил много вещ в разпознаването
на лоялността между подчинените му.
Бил е и много добър в разкриването на предатели всред хората си.
Всеки ден пристигат нови хора
и някой от тях може тайно да ме застреля.
Средностатистически е така.
Сигурен ли си, че просто не развиваш параноя?
Нищо подобно.
Намери г-н Лиър и му кажи да ме чака в офиса след час.
Проклятие.
Срещала съм доста хора като теб,
но те никога не са оставали на едно място. Къде е смисълът?
Г-це Чаво, сигурен съм, че никога не сте срещали мъж като мен.
Аз имам надежди, мечти, вдъхновения.
Имам поглед към бъдещето.
Използвала ли сте нещо такова?
Не съм имала.
Била е предпочитаното оръжие за близък бой
почти 2000 години.
Можете ли да си представите?
Перфектно като тежина, балансирано...
Мога чисто да разсека някого.
Чудя се какво има за десерт.
Гейдж! Гейдж!
Ето, вземи.
Това, там, е входът.
Добро утро.
Той иска да ти каже нещо.
Давай.
Извинявам се.
Извинението се приема. - Добре, край.
Напрегнат следобед.
Много вълнуващо. - Какво искаш да обсъдим?
Има ли нещо общо с изоставената сребърна мина,
която е на 8 километра източно от тук?
Откъде знаеш за нея? - Яздих една нощ и я открих.
Така разбрах, че сте тук. Много умен ход.
Но... това не ме касае.
Седни.
Има няколко отворени сребърни мини.
Вероятно са били активни преди катастрофата
и така си стоят. Готови за обработка.
Защо не започнете да копаете?
За целта ми трябват хора. Старата техника не се води никъде.
Може да се поправи, но трябва някой да защитава хората ми
от атаки, както миналата нощ.
Може да намерим малко хора от малките селца,
но няма да са достатъчно.
Както и да е. Господин Лиър...
През последните три седмици групи поклонници
пътуват през равнините.
Утре по пътя си ще минат през тухларницата.
Перфектно място да ги ограбим. - Няма да е лесно.
Поклонниците захитряват. Щом тръгне слух,
че имаме почти неизчерпаем запас от сребро,
всеки ще ни вземе на мушка.
Да направим това твой бизнес.
Готов съм да ти дам дял в знак на благодарност за онази нощ.
Може да използваме някой от доказаните ти таланти.
Така ли е, господин Лиър?
Разбира се.
Продължаваш да го повтаряш, но още си тук.
Успех, господа.
5%.
20%.
Я, започваме да се пазарим. Вълнуващо е.
Не допусках, че си алчна.
Ще приемеш ли 10%?
Не, но ще го направя за 15%.
Много възбуждащо. Да извадим нещо наистина добро.
Гейдж!
Тост за новите приятелства.
Здравей. Искала си да ме видиш.
Чуй, Милена, видях как Джаксън се отнася с теб.
Трябва да заминеш от това място възможно най-далеч.
Този шал е единственото нещо, което остана от предишния ми живот.
Искам да ти го дам и да ти благодаря.
За какво ми благодариш?
Единствено ти тук не се отнасяш с мен
все едно съм нечия собственост.
Какво има?
Господин Джаксън каза, че е време за тръгване.
Трябва да тръгвам.
Идват.
Какво е това?
Казах ти, че няма да е лесно.
Не!
Очевидно трябва да елиминираме тази картечница.
Някакви идеи?
Къде отиваш, по дяволите?
Къде отиде?
Е, това реши проблемът.
Предаваме се! - Обкръжете ги!
Вкарвайте си задниците тук.
Заслужи поздравления. Добре се справи.
Е, сега имам личен интерес.
Не говори и имай търпение.
Това е само началото.
Когато среброто започне да излиза, всеки в околността
ще долази тук, за да си зареди филтъра.
Шерифът на Ню Монтана виси пред портите ми.
Ако ни трябват още хора, знаем къде да ги намерим.
Ние ще управляваме тази територия.
Разочароващо.
Благодаря, г-це Чаво.
Попей ни, скъпа.
Добре съм.
Любовта е лудост. Не мога да й избягам.
Боли ме да те обичам, боли ме да остана.
Сладка тъга...
Това ли получих като избрах черния кон
и заложих.
Ако не мога да те накарам да ме обичаш,
ако не мога да те накарам да се преструваш, не, не,
не мога да те накарам да ме желаеш, скъпи...
и няма какво друго да предложа.
Предполагам, че трябва да се разделим.
Исках да ти върна това.
Не, искам да е при теб.
Задръж го, моля те.
Слушай. Тази нощ трябва да се махнеш от града.
Защо? - Аз не съм Чаво.
Аз съм ловец на глави.
Не съм тук да се съюзявам с Джаксън,
дойдох да го пленя.
И къде да отида?
Тръгни към Ню Монтана. Животът там е по-добър.
Седях и си мислех жив, или мъртъв да те отведа.
Ако трябва да влача вмирисаният ти задник
през цялата територия, повярвай ми,
като стигнем ще си умрял.
Ловец на глави.
Тогава къде е Чаво? Предполагам, че е мъртва.
Справи се по-добре от другите. Признавам.
Успя да ме заблудиш. Малцина могат да го направят.
Наистина мислех, че се разбираме.
Значи си по-голям глупак от приятеля си.
Добре, да поразсъждаваме. Става ли?
Предаваш ме, получаваш голяма награда. За теб е добре.
После парите свършват.
Тръгваш да преследваш поредния голям злосторник
докато дробовете ти заболеят в пустошта...
Или... оставаш тук и ставаме равностойни 50 на 50 партньори.
Какво ще кажеш?
Това ли е най-доброто ти предложение?
Може да го преосмислиш.
Работата е там, че не става дума за наградата.
Въпросът е личен. Само опитай и ще те убия.
Спя много леко.
Знаех си, че има нещо гнило около теб.
Май съм бил прав, а?
Явно по-често трябва да се вслушвам в думите ти,
господин Лиър.
Как разбра?
Помниш ли ме?
Уомак.
Благодаря, че ми каза.
Развържи ме, скъпа.
Искам ръцете ми да са свободни за това...
Е, за какво е цялата тази омраза?
Ти уби сестра ми.
Сестра ти? Кога е било това?
Долу, на юг. - На юг.
Преди много време бяхме там. Откъде знаеш, че съм бил аз?
Този белег на ръката ти... Тя ти го направи, когато те ухапа.
Сега разбирам. Това е личният въпрос.
Да, да я обесим.
Чакай. Ако не възразявате, господин Джаксън,
имам по-добра идея.
Знам точно какво да направя с нея.
Върни ми я невредима...
колата, а не ловецът на глави.
Увери се, че е умряла. Ясен ли съм?
Не се тревожете за това.
Готова ли за кратко пътуване, Гейдж?
Проклятие.
Дребен технически проблем, Гейдж.
За нула време ще продължим.
Знаеш, че не беше лично, Уомак. Знаеш го, нали?
Спести си го. Лично аз адски се забавлявам.
Добре, слушай, можем да се договорим.
Знам, че Джаксън има таблетки и сребро,
които да ти стигнат за три живота.
Заинтересува ли се? - Не.
Замисли се. - Не съм се замислил.
Спря и дойде към мен. - Не съм се замислял,
не съм те доближавал и не съм заинтересован, ясно?
Чуй ме, по дяволите!
Много скоро няма да има и един свободен човек
в цялата територия, включая и теб, Уомак.
Това не засяга и двама ни, Гейдж.
Ти ще умреш, а аз заболях благодарение на теб.
Чакай малко.
Като се замислих, Гейдж, тук ще те пусна,
буквално.
Какво правиш, Уомак?
Лека промяна в плана, Гейдж. Ще ти хареса.
Уомак, помисли пак.
Каквото и да правиш, премисли. Два пъти.
Отиваш долу!
Дишай, Гейдж, хайде, по дяволите. Хайде, дишай.
Дишай.
Така. Изкашляй се.
Продължавай да кашляш. Кашляй! Продължавай.
Справяш се.
Изкашляй всичко. Продължавай.
Чу ли?
Хайде.
Мъртва ли съм?
Вече не.
Мислих, че си най-грозният ангел, когото съм виждала.
Дори не знам как се добрах до тук.
Да, стой спокойно.
Добре са те подредили.
Сега почивай, чу ли?
Док?
Да?
Благодаря.
Няма да се размекваш, нали?
Не бях сигурна, че отново ще видя това.
Красиво е, нали?
Баща ми казваше, преди катастрофата
залезите не са били толкова красиви.
Каква ирония.
Наистина мислех, че ще мога да го докарам жив.
Все ти повтарям, че е добре, че се измъкна.
Вероятно те мислят за мъртва
и няма да те търсят.
Връщам се там. - Няма да ходиш никъде.
В един момент късметът ще ти изневери.
Той уби Беатрис.
Защо си толкова сигурна?
Има белег на ръката си, където тя го ухапа.
Освен това, той идва насам.
Защо да се занимава с Ню Монтана?
Намери сребърна мина.
Ще му трябват работници.
За нула време ще господства над цялата територия.
Е... ще дойда с теб.
Не мисля, че идеята е добра. - Не мислиш, че е добра?
Знаеш ли какво си мисля за това, че не смяташ идеята за добра?
Мисля, че при всички случаи ще тръгнеш.
Предполагам си права.
Добре дошла отново.
Колко мъже каза, че има? - Предполагам 11.
Изгуби петима при атаката над поклонниците,
но съм сигурна, че Уомак е останал.
Значи 12.
Добре, трябва ни само елемент на изненада.
Вземете маските.
Ето карта. Тръгни към Ню Монтана.
Хората там ще се погрижат за теб.
Благодаря.
Ти ли си Том Джаксън? - Не, какво искаш?
Мисля, че някой тукашен е сгрешил мястото.
Реших да го върна.
Той е шефът, нали? Джаксън?
Изчакай тук.
Доста населено става тук.
Какво е това, по дяволите?
Къде каза, че си го намерил?
Ти ли си Джаксън?
На ръба на пустошта.
Последвах следите. Водеха насам.
Спомням си, че каза, че си я довършил?
Бутнах я в пропастта.
Гледах как ковчегът става на парчета.
Няма начин да е оцеляла.
Има само един начин да разберем.
Доволен ли си?
Пълна е с изненади.
Как успя...
Колко станаха? - Преброих седем.
Останаха петима. Кучи син! Сега са четирима.
Мината... ако бях аз, щях да отида
да скрия среброто, докато ни обстрелват.
Отивам.
Прикрий ме. - Тръгвай!
Не знаеш кога да се откажеш, а?
Проклятие.
Съжалявам... - Можеш ли да подкараш това?
Не съвсем.
Натискай това докрай. Тръгвай към Ню Монтана.
Не спирай за никого. Вземи.
Трима.
Тръгвай!
Двама. - Един.
Нула.
Мислиш ли, че успяхме?
Тръгвам след Джаксън. Знам къде да го открия.
Върви.
Що за страхливец стреля в гръб на сакат човек?
Трябваше да си тръгнеш докато можеше, старче.
Не съм добър в това. Никога не съм бил.
Време е да платиш за греховете си, Джаксън.
Престани. Още ли говорим за този малък белег?
Имам много белези, скъпа.
Не можеш да търсиш отмъщение в този свят.
Мисля, че просто съм отдушник за цялата събрана ярост.
И това ли прочете в книгите? - Да.
Всъщност това е клинична психология.
Биха си запълнили деня с теб. Виж...
не знам какво се опитваш да постигнеш, Гейдж.
Като умреш няма да ми пука.
Виждам, че умът ти е замъглен.
Ще започваме ли?
Забавляваш ли се?
Чакай, чакай, чакай...
Свърши се. Всичките ти хора са мъртви.
Предполагам, че нямате лекар тук.
Медикът ни е заровил лице там, в пръстта.
Явно нямаш късмет.
Може ли да си пийна вода?
Пий.
Ще е последното нещо, което правиш.
Много смешно.
Гейдж, някога чувала ли си за военна тактика
наречена политиката на "обгорената земя"?
Знаеш ли, че от нас става страхотен екип.
С моята безмилостна ефективност
и упорството ти да останеш жива.
Чаво ти казва довиждане. - Не, не, не, не, Гейдж!
Гейдж!
Док!
Док.
Ти си най-грозният ангел, когото съм виждал.
Мъртъв ли е? - Да.
Може ли да се разкараме от тук? - Дай ми малко време.
Искам да сваля горките нещастници.
Да.
Добре ли си? - Да.
Чувствам се като една от наградите ти.
Проблемът е, че не струвам много.
За мен струваш. - Какво беше това?
Нищо? - Каза, че ме цениш?
Не. - Каза го. Чух те.
Значи ти се причуват разни неща.
Размекваш се.
Знаех си. - Опитай се да заспиш.
Определено го каза.
Не съм го казала.
Превод и субтитри: mia_one