Това вече ми се е случвало...
Много пъти. Всеки път в главата ми изниква един въпрос.
Това ли е? Това ли е краят?
Всеки път получавам същия отговор.
Вече ми омръзна от него.
СТАРАТА СТРАЖА
МАРОКО
Добре ли си? - Да.
Така ли? Попътува ли? - Да.
Нося ти нещо. - Какво е това?
Първо издание на "Дон Кихот".
Надали е било евтино. - Не беше.
Защо съм тук, Букър?
Помниш ли Сурабая от преди осем години?
ЧРУ. - Да.
Обади се онзи, който ни нае. Сега е на свободна практика.
Заложници в Южен Судан.
Букър, знаеш, че не работим повторно с никого.
Прекалено рисковано е.
Анди.
Джо и Ники? - В хотела са.
Пак заповядайте.
Благодаря. Добре дошли в "Ел Фен". Желаете ли стая?
Какво ви води в Маракеш? - Семейството ми.
КРИЗА В СИРИЯ - 20 ДЕЦА УБИТИ, 100 РАНЕНИ
Кажете "Маракеш". - Маракеш.
Искате ли да ви снимам?
Много благодаря. Не ме бива да правя селфита.
Готово. - Благодаря.
Изглеждаш страхотно. - Изглеждаш поносимо.
Благодаря ти.
Имам нещо за теб. - Ники!
Баклава.
Петстотин, Букър. - Не.
Добре, влизам с всичко. - Наистина ли?
С всичко. - С всичко.
Лешник, а не орех.
Черно море. Розова вода.
Нар.
Източна Турция.
Спокойно.
Признай си, шефке, липсвахме ти.
Така е.
Добра работа, хора.
Можем да направим нещо добро. - Гледал ли си новините напоследък?
Нещо добро не значи нищо.
Не знам, хора. Не помагаме.
Знам, че ти трябваше почивка, но мина повече от година, шефке.
Това ни е работата, Анди.
Ще го изслушам.
Копли.
Букър, бонжур. Най-после се срещаме.
Мислех, че в ЦРУ влизат само американци.
Роден съм в Бостън.
Бил съм на три, когато сме се преместили в Лондон.
Защо напусна ЦРУ, Копли?
Жена ми се разболя. Амиотрофична латерална склероза.
Почина преди две години. Още не мога да се върна.
Съболезнования. - Благодаря. Не си остарял, Букър.
Повярвай ми, грешиш. - Да.
Вчера следобед
партизани са нападнали училище на югоизток от Джуба.
Убили учителите и отвлекли седемнайсет ученички.
Най-малката - на осем години, най-голямата - на тринайсет.
Южен Судан помоли САЩ за помощ,
но сегашната администрация помага само на стратегически съюзници.
Някои от бившите ми колеги в ЦРУ не са съгласни с това.
Те потърсиха мен, а аз потърсих вас.
При последния полет над мястото беше потвърдено присъствието на хора.
Не са занесли храна и вода.
Значи скоро ще ги преместят.
И сигурно ще ги разделят. Вероятно няма да ги намерим.
Това трябва да бъде свършено, а твоят екип е най-добрият.
Ти кажи каква е цената.
Ще ти дам фактура, когато приключим.
ЮЖЕН СУДАН
Мир вам.
Какво...
Закъсняхме ли?
Мамка му...
Чисто е.
Господи! - По дяволите!
Презаредете! - Какво?
Всички ли още са с мен? - Да.
Джо? - Много съм ядосан.
Къде са момичетата?
Няма никакви момичета.
Вкараха ни в капан.
Да, получих това.
НИК, ДЖО, АНДИ, БУКЪР?
Да.
Няма как да не се възхитим на усета на Копли за подробностите.
Това с обувките беше особено зловещо.
Знаех, че така ще стане. Казах го. - Постъпихме правилно, Анди.
По правилните причини. - И какво спечелихме, Ники?
Нищо. Не постигнахме нищо.
Светът не върви към по-добро, дори напротив.
Направих му пълна проверка. Не видях нищо подозрително.
Съжалявам, хора. - Знаят кои сме. Знаят какви сме.
Трябва да намерим Копли.
Трябва да го спрем. - А после?
После нищо.
Целият свят да гори, ако трябва.
На мен ми писна.
АФГАНИСТАН
Фрийман, докъде стигна? - Тук съм, сержант.
Жените са в къщата с арките. При сградата с килимите - надясно.
Искам информация. - Разбрано.
Дръжте се уважително. - Нали винаги правим така?
Няма лошо да го кажем пак.
Казвам се Найл. Аз съм американски пехотинец.
Търсим този мъж.
Той е убил много от нашите хора и много от вашите.
Виждали ли сте го?
Няма да опозорите семейството си, ако ни кажете къде е той.
Тук няма мъже. Който се крие зад жени, не е мъж.
Благодаря ви, че ни пуснахте в дома си.
Ще ви оставим на мира.
Пробий!
Спри!
Чисто ли е? - Чисто е.
Лима 3, говори Индия 5. Край. Джей, провери жените.
Веднага. - Ударихме джакпота.
Не и ако той умре. Искат го жив, забрави ли?
Не... Не ме докосвай. - Опитвам се да те спася.
Дизи, може ли да ми помогнеш?
Не! Лекар! Ранен войник! Не! Господи! Лекар!
Остани с мен! Господи! Боже, не!
Остани с мен. Гледай ме. Гледай ме. Ще се оправиш.
Найл! Найл!
Всичко е наред. Остани с мен. Гледай ме. Гледай ме.
Лекарят идва. Лекарят идва. Не, не, ще се оправиш.
Лекарят идва!
Какво...
Не. Не отново. Не сега.
Беше жена. Чернокожа. - Видях по-възрастна с бурка.
А ти какво видя? - Видях... Видях част от името й.
Да, Фрий... Фрий-нещо-си.
Да. - Пръстен под и кирпичени стени.
И медицинска палатка.
Може да е лекарски екип... - Ножът беше пущунски пеш-кабз.
Усетих смъртта й. - Тя е пехотинец.
На бойна мисия или нещо подобно.
В Афганистан.
Минаха над двеста години.
Защо сега? - За всичко си има причина, шефке.
Трябва да я намерим. - Имаме план. Да намерим Копли.
Значи да я оставим в опасност? - Не, ние сме в опасност.
Но не като нея. - Ники...
Не като нея. Не ми казвай, че не помниш чувството.
Която и да е тя, объркана е и е уплашена.
Цял живот не се е чувствала толкова сама, колкото сега.
Всички помним какво беше.
Тя има нужда от нас.
Аз ще я прибера. - Шефке...
Щом я сънуваме, и тя ни сънува. Това може да доведе други до нас.
А ние какво да правим? - Отивайте във Франция.
Покрийте се в убежището. Ще се видим там.
Намерете Копли.
Господи. Тя е хлапе.
Видях я да умира. - Малко кръв изглежда като много.
Особено пък в толкова напрегната ситуация.
Докоснах раната й. - Да не искаш тя да е мъртва?
Не, разбира се. - Спри тогава.
Я, кой се е събудил.
Найл?
Как си, Джей? Как си, Дизи? - Я да видим белега.
Брей... - Найл, няма и драскотина.
Да... Използвали са нова кожна присадка или нещо такова.
Така ли ти каза лекарят? - Да. Така каза.
Средната продължителност на живота в развитите страни е 78 години.
ЛОНДОН, АНГЛИЯ
За жените - с две повече. Какво да кажа, дами?
Това се дължи на любимия злодей на всички - голямата фарма.
Нашите проучвания за разширението на теломерите
върна назад хромозомния часовник на човешките стволови клетки.
С времето работата на доктор Козак по хормона клото
ще сложи край на влошаването на когнитивните функции.
Ще помахаме за "сбогом" на деменцията.
Чакайте. Нашата работа ще удължи живота на световната популация.
С години. С десетилетия.
Но това не е евтино. Имаме нужда от инвестиции.
Инвестициите ме подтикват да поемам рискове.
Тези рискове подобряват живота на безброй хора.
Господи. - Видя проучването ми.
Сега знаеш, че те са истински.
Ами истинското доказателство? Кръв, тъкани, кости, ДНК?
Беше невъзможно да вземем незамърсена проба оттам.
Обещахте ми доказателство. - Не очаквахме такова клане.
Но записът... - Записът е просто скъп снъф филм.
Не ни показва как става това. Имам нужда от всички тях, Копли.
Мога да ти осигуря един. - Не. Не един. Всичките.
Това са необикновени хора. Изключително трудни са за хващане.
Съставете план с Кийн и ги хванете.
И то бързо, преди конкурентите ми да надушат това.
Ефрейтор Фрийман.
Да, сержант. - Дойдоха заповеди.
Изпращат те в Ландщул, Германия, за още изследвания.
Но аз съм добре. - Събирай си багажа бързо.
Сержант... - Взехме това, когато те раниха.
Не очаквахме да оживееш.
Това е онази...
Ефрейтор Фрийман.
Търсихме те. Превозът ти е готов.
Коя си ти? - Андромаха от Скития.
Наричай ме Анди.
Защо първите няколко пъти става толкова бавно?
Ти ме застреля. - Да. Връщай се в колата, моля те.
Това не е истина. Изобщо не е истина.
Още ли не си го разбрала? Не можеш да умреш. Ставай.
Мамка му!
Моля те, не прави това повече.
Коя си ти? - Водя група безсмъртни.
Може да се нарече армия. Войници. Като теб.
Виж... Имаш куп въпроси, хлапе. Разбирам те.
Ако искаш отговори, върни се в колата.
Облечи тези дрехи.
Къде ме водиш? - В Париж.
В косата ти има кръв. - Защо ли?
Този пренася дрога. Вие с това ли се занимавате?
Понякога работим с хора, с които не бихме отишли на вечеря.
Това безопасно ли е? - Има ли значение?
Здрасти, шефке. - Намерихте ли Копли?
До никъде не стигнахме. Знае, че сме го погнали.
Не спирайте да го търсите. И той ни търси.
Намерих новата. - И?
Наръга ме. Мисля, че има потенциал.
Скоро ще се видим.
Защо това се случва с мен? - Де да знаех.
Обеща ми отговори. - Не обещах да ти харесат.
Молиш ли се?
Бог не съществува. - Моят Бог съществува.
Някога и мен ме почитаха като бог.
Това Той ли го направи? Аз не мога да правя така.
Както и да е, нищо няма значение.
Каза, че има и други. Колко? - Четирима.
Значи сте армия от четирима. Затова ли ме прибра?
За да вляза в твоята армия? - Да.
Не. Това е пълна тъпотия.
Ти... Сигурно си ме хипнотизирала или си ме дрогирала...
И ме простреля с халосен патрон. - А аз ли ти прерязах гърлото?
Слушай, хлапе. Вече вярваш в...
Просто продължи да следваш тази липса на логика.
Вече си приела свръхестественото.
На твое място бих поспала.
Няма да отиваме в Париж.
Андрей. Ела. - Сядай!
Стани! - Не слушай нея, а мен.
Приземи самолета.
Повярвай ми, тя няма да те застреля. Аз ще го направя.
Сега кой ще пилотира? - Не ни трябва пилот.
Можем да скочим и ще оцелеем. - Няма да скачам от самолет!
Брей, може би ни трябва пилот!
Аз мога да пилотирам.
Не говориш руски, нали? - Защо?
Казах на пилота да се престори на мъртъв.
Наистина ли искаш това, хлапе?
Приключихме.
Приключихме, казах.
Много си добра.
Как се казваш? - Найл.
Виждаш ли? Вече оздравяваш по-бързо.
Това истина ли е?
Има хора, които ме обичат. Те ще се притесняват.
Аз съм морски пехотинец. Ще... - Вече не си морски пехотинец.
Ще те затворят.
ГУСАНВЕЛ, ФРАНЦИЯ
Мислех, че отиваме в Париж. - Близо сме до Париж.
Това е Гусанвел. Изоставен е от петдесет години.
Защо?
Вие добри ли сте, или лоши? - В различните векове е различно.
Бием се за това, в което вярваме.
Защо сте в сънищата ми?
Сънуваме се един друг, докато се срещнем.
Защо?
Мисля, че е, защото сме орисани да се намерим.
Това е съдбата ни. - По-скоро нещастието иска компания.
Той е прав.
Преди ни трябваха години, за да намерим нов.
Букър беше последният. 1812. - Не е истина.
Умрях в битка с Наполеон. - Значи ти си по-стар от него.
С Ники се срещнахме по време на кръстоносните походи.
Моля?
Моят любим е от народ, който съм научен да мразя.
Ние... Убихме се един друг. - Много пъти.
Да.
И ти си най-старата.
Да. - На колко години си?
Стара съм. - Колко стара?
Твърде много.
Значи наистина никога не умираме. - Нищо живо не живее вечно.
Но ти каза, че сме безсмъртни. - Знам какво казах.
През повечето време сме такива, но е възможно да умрем.
Един от нас умря. Той... Беше воин като нас.
Случи се отдавна.
Един ден раните просто спират да заздравяват.
Не знаем кога или защо.
Щом можем да умрем, защо ме простреля?
Можеше да ме убиеш. - Твърде нова си.
Имаш много тепърва да разбираш.
Мисля, че трябва да си починеш. Ела с мен.
Тя иска да говори със семейството си.
Това няма да й помогне.
Ти й го кажи.
Какво има?
Какво стана? - Просто лош сън. Съжалявам.
Разкажи ни. - И преди съм виждала проблясъци...
Когато ви сънувах за пръв път.
Само че сега е по-ясно.
Сънувах жена в железен ковчег в морето.
Непрекъснато се давеше и се съживяваше.
Блъскаше желязото с кървави юмруци и колене.
Полудяваше. Побесняваше.
Но не спря да се бори. Не спря да се дави.
Името й е Куин.
Била е една от нас. Първата безсмъртна, открита от Анди.
В началото Куин е била съвсем сама. Отказала се от всичко.
В началото са били само тя и Анди.
Преди мен и Ники са били само те двете.
Обиколили света заедно. Участвали в хиляди битки.
Била е като пепелянка в битка.
В Англия спасявали тъй наречените еретици от лов на вещици.
Но после тях ги обвинили във вещерство.
Заловили ги.
Убийци! - Ще горят в Ада!
Останали живи и доказали правотата на обвинителите си,
затова ги осъдили отново и отново.
Досега не са ме горили жива. Как мислиш, че ще го усетим?
Ще бъде изморително.
Само аз и ти. - До самия край.
Не! Не! Не и това! Не! - Къде я водите?
Заедно сте твърде силни. За създания като вас няма спасение.
Моля ви! Не! - Куин!
Куин!
Андромаха!
Не!
След като избягала, Анди я търсила десетилетия наред.
Не намерила никого от онзи кораб, който да каже къде са хвърлили Куин.
От тогава обвинява себе си за съдбата на Куин.
Защо се обвиняваш? - Изгубих войник.
Усещам болката и гнева й. Тя се чувства луда.
След над пет века в кутия на дъното на океана
всеки ще полудее.
Затова мисълта да ни заловят ни ужасява.
Цяла вечност в клетка.
Найл.
Не искам да имам нищо общо с това. - Знам, знам.
В това няма нищо хубаво. - Знам, че ти е трудно.
Но се случва, независимо дали го искаш.
Знам, че те е страх, Найл.
Аз и тримата там ще те пазим.
Както си опазила Куин ли?
Ние сме всичко, което имаш.
Какво става? - Открили са ни.
Джо? Ники?
По дяволите. - Букър.
Още ли си с мен?
Провери задната стая. Намери Джо и Ники.
Букър.
Хайде. Върни се при мен.
Още си в тази мръсна игра с мен. Чуваш ли ме? Събуди се.
Събуди се!
Няма ги.
Добре дошъл сред живите, негоднико. Благодаря ти, че се забави толкова.
Всичко ме боли. Колко зле изглеждам? - Разкрасили са те.
Колко са? - Не знам.
Къде са Ники и Джо? - Не знам!
Пуснах мача.
Уцелиха ме с граната. После не знам какво стана.
Двама са заловени. - Не, не, трябва ни жената.
Нямаше я, а третият мъж стана на парчета.
Тя е там.
Копли. - Копли?
Ще се върнат. Искат всички ни. Стойте тук.
Чакайте сигнал от мен. - Какъв сигнал?
За какъв сигнал говори тя? - Ще го познаеш.
Между другото, невинаги е така. Големите рани зарастват по-бавно.
Да.
Екип Браво се доближава до църквата.
Хайде.
Бързо!
Трябва да отидем там! Тя има нужда от помощ!
Това не е сигналът.
Кийн, силно препоръчвам да се оттеглим сега.
Хайде, да тръгваме. - Чакай сигнала.
Какви ги дрънкаш?
Тръгваме.
Анди сама ли направи това?
Да. Забравила е повече начини да убива,
отколкото цели армии някога ще научат.
Кои са те? Как ви намериха? - Не знам, да тръгваме!
Николо. - Тишина.
Николо, събуди се. - Казах...
Чух те. Какво, ще ме убиеш ли?
Събуди се. Събуди се. - Тук съм. Тук съм.
Където и да е това тук. - В брониран бус сме.
Използваха газ. - Тишина, казах!
Трябва да се уверя, че той е добре. - Колко сладко. Гаджета ли сте?
Ти си едно дете. Бебе. Затова и подигравките ти са бебешки.
Този мъж не ми е гадже.
За мен той значи повече, отколкото можеш дори да мечтаеш.
Той е светлина, когато съм изгубен в мрака.
Той е топлина, когато треперя от студ.
Дори след хиляда години целувките му ме радват.
Сърцето му е изпълнено с доброта, за която този свят не е достоен.
Обичам го с цялото си същество. Той не ми е гадже.
Той е всичко и много повече от това. - Ти си безнадежден романтик.
Случайно да е възможно да ни свалите веригите?
Изкарайте ги! Качете ги на самолета! - Явно не е.
Обикновено преценяваме характери по-добре.
Сигурно ни водиш при този, който ти е платил за измяната.
Хубаво самолетче.
Има телевизор, Джо. - А шампанско?
ВАЛ Д'АРЖЕН, ФРАНЦИЯ
Какво е това място? - Изоставена мина.
Намерихме я по време на войната на Бо срещу Барцелона.
Някъде в средата на ХІІ век.
Тук си складирах нещата.
Ето...
Това Роден ли е? - Да.
Истински Роден. Чакай, познавала ли си го?
Сигурно го е опознала в библейския смисъл.
Започвай да търсиш Копли. Ники и Джо са в ръцете му.
Няма да е уникално, ако могат да го копират.
Трябва да затварям.
Господа, добре дошли. За мен е чест да се срещнем.
С вас ще направим чудеса такива.
Какви, не знам, но знам, че ще раздрусат Вселената!
Или, по-скоро, ще я спасят.
"Крал Лир"... Шекспир?
Можем ли да им свалим белезниците? - Не, господине, не може.
Извинете ме. Да се запознаем? Стивън Мерик.
Най-младият изпълнителен директор във фармацевтичната индустрия.
Нашата цел е равновесие
между научните постижения и печалбата, която правим.
Ето ти го равновесието, нещастник.
Господин Мерик? - Да, да, да.
Внимавайте.
Копли ми даде запис, разкриващ вашия талант.
Аз обаче предпочитам неоспоримо доказателство.
Не! - Мерик!
По дяволите! Мамка му!
Какво виждаш?
Нобелова награда. - И доста пари в добавка.
Миналото тримесечие пуснахме лекарство за рак на пазара.
Вече е спасило стотици хиляди хора.
Само че за да го разработим, убихме четвърт милион мишки.
Не съм ги молил за позволение. Няма да моля и вас.
Този те мисли за мишка, Ники.
Във вас има генетичен код, който ще помогне на всеки на Земята.
Наш дълг е да го вземем. - Какво?
Какво е това? Чакайте!
Не!
Ще ви държа в течение. - Да, да, точно така.
Мерик, целта ни е наука, а не печалби или садизъм.
Дължиш ми още двама.
Хайде, Бук, работиш от часове. - Той е експерт по сигурността.
Не оставя следи. Трябва ми време. - Имаш ли сателитна връзка?
Да. - Последвай парите.
Потърси за кого работи той.
Така търсим военнопрестъпници.
Сигурно вече си пробвал това. - Няма да ме заболи да пробвам пак.
Знаеш как стоят нещата, Найл. Наспи се, докато можеш.
Донесъл съм ви нови дрехи.
Излизам за малко.
Добре ли си, шефке? - Да.
Това, че не умираме, не значи, че болката я няма.
Защо точно ние? - Да...
Ако мислиш за това, ще полудееш.
Мислех, че ти си умникът в групата.
Знаеш ли аз какво се чудя?
Защо точно ти? Защо точно сега?
На колко години е Анди? - Ами... Казва, че не помни.
Може би наистина е така. Не знам.
Знам, че дълго време е била сама, преди да намери някого като себе си.
Много дълго. Ами ти? Имаш ли си някого?
Само семейството си.
Аз имах трима сина.
Най-младият, Жан-Пиер.
Той умря последен. Беше на четирийсет и две.
Ракът го уби.
Сега можем да гледаме само напред. - За какво говориш?
Ти ще си останеш млада завинаги,
но всички около теб, всички, които обичаш,
ще остареят, ще... ще страдат и ще умрат.
Ако се опиташ да бъдеш част от живота им,
те ще научат твоята тайна.
Ще те умоляват да я споделиш с тях, а ти няма да можеш да го направиш.
Разбира се, няма да ти повярват.
Ще ти кажат, че не ги обичаш.
Че твоята любов е слаба или себична.
Никога няма да забравиш омразата и отчаянието в очите им.
Ще научиш какво е да изгубиш всички,
които някога си обичала.
Имате ли тоалетна, която мога да използвам?
Не.
Но имаме хранилище.
Имате ли нужда от помощ?
По-добре е да ви зашият, но и това ще помогне.
Не ме попитахте какво стана. - Вашата работа си е ваша.
Нуждаете се от помощ. Причината има ли значение?
Днес аз превързвам раната ви.
Утре вие ще помогнете на някого да се изправи, след като е паднал.
Ние не сме създадени, за да бъдем сами.
Готово. Това би трябвало да свърши работа.
Благодаря.
Андромаха, помогни ми! Защо кръвта не спира?
Това не е възможно. - Ликон!
Времето ми изтича. - Това не е възможно.
Времето ми изтича.
Докога ще ги изследвате?
Докато получим резултати, които можем да повторим.
Усещаш ли как раната се опитва да се затвори?
Нямате нужда от тях за това. Имате проби, кръв, тъкани, ДНК.
Известна ти е концепцията за патентовани данни.
Това са те. Ще бъдат затворени в трезор.
Завинаги ли?
Не можем да допуснем да отидат при конкурентите ми.
Дори това да отнеме десетилетия, какво значение има за тях?
Ако намерим ключ към генетичния им код,
всички на света ще ни молят да им го дадем.
Забележително.
Няма да му дадеш каквото иска. - Да не мислиш, че прекалявам?
Или че постъпвам неетично? - Бих казал, че постъпваш неморално.
Вярвам, че това ще промени света. - Хубаво оправдание.
Чувал съм го много пъти.
Харесва ми да те гледам как спиш, но се радвам, че се събуди.
Косата ми как е? - Приятно разрошена.
Знаеш ли, замислих се за Малта. - Какво в Малта?
Онова в Малта.
Трябва пак да отидем там. - Би било хубаво.
Майка ти и брат ти? - Взела си телефона ми.
Къде е баща ти?
Загина по време на мисия, когато бях на единайсет.
Ето...
Майка ми прие смъртта му тежко.
В южния край на Чикаго можеше да ни се случи какво ли не.
Тя се бореше за нас. Никога не се отказа.
Не позволи и на нас да се откажем.
Идваш от воински род. - Да. Така е.
Аз не помня как изглеждаше майка ми.
Не помня и сестрите си.
Нищо не помня. - Времето си взема своето.
Въпросът не е какво ни отнема времето,
а какво ни оставя.
Неща, които не се забравят.
Отказах се да я търся.
Дадох на Куин обещание, а го наруших.
Ще измъкна Джо и Ники.
На всяка цена.
На всяка цена ли?
Да. - Намерих нещо.
Адрес близо до Лондон.
Трябва да тръгваме.
СЪРИ, АНГЛИЯ
Огледай отзад.
Не мога да направя това. - Можеш.
Няма да го направя.
Сега си една от нас. Ние бихме направили същото за теб.
Нямах избор. - Никой от нас нямаше избор.
Няма избор.
Убих човека, който ме уби.
Опитват се да ни подготвят за това.
Хиляди часове тренировка. Да убиваме с два изстрела...
Но не могат да ни научат да живеем с това после.
Усещаш ни, Найл. Усещаш всеки от нас.
Видях какво си направила в онази църква.
Толкова много трупове... И аз ли трябва да правя така?
Всички ли трябва да правим така, без дори да знаем защо?
Да не мислиш, че ако знаеш, ще спиш по-добре нощем?
Не мога да бъда такава.
Близките ми... Те ще остареят, а аз не,
но ще минат години, преди да осъзнаят това.
Все още имам време с тях.
Ето.
Вземи колата. Когато я зарежеш, зарежи и оръжията.
Ти ще се справиш ли? - Винаги ще се справям.
Къде е Найл? - Аз и ти, Букър. Сега и завинаги.
Гара Гилдфорд след една миля.
Празен е...
По дяволите. Анди...
Къде са?
Андромаха от Скития. Вечният воин.
Букър? - Тук съм.
Къде са Джо и Ники?
Какво правиш? - Успокой се.
Какво правиш? - Анди, успокой се!
Не!
Предал си ни!
Слушай.
След като жена ми почина, аз се посветих на вашата работа.
Изучих тайната ви история,
написана в полетата на страниците и разказвана като легенда.
Това, което беше отхвърлено като приказка, беше безсмъртие.
Вие можете да сложите край на безсмисленото страдание.
Човечеството се нуждае от вашата дарба.
Човечеството да върви на майната си!
Анди... - Недей, страхливецо.
Защо? Защо, Букър?
Анди, слушай... - Защо?
Ако Мерик открие защо не умираме,
може да намери начин да сложим край на това.
Ти искаше това. - Букър... Какво направи?
Не исках това.
Какво става? Още кървиш.
Още кървиш. По дяволите! Тя не се лекува.
Какво? - Виж, не се лекува.
Донеси нещо, бързо! Бързо!
Анди, гледай ме. Гледай ме. Защо не ми каза?
Това нямаше да промени нищо.
По-бързо! Хайде. - Внимателно.
Трябва да я отведем оттук.
Хванете го. Добра работа, Копли.
Виж се. - Ранена е. От куршум.
Защо раната не заздравява? - Не знам.
Тя не е безсмъртна.
Как така не е безсмъртна? - Вече не е.
На нищо не приличаш.
На колко години си?
Ела по-близо и ще ти кажа.
Да ги върнем вкъщи.
Пуснете я. - Пазете ме.
Не! Не! - Пуснете я!
Изправете я.
Не! - Съжалявам, Анди!
Съжалявам.
Дръжте го да не мърда.
Мерик, ако тя наистина вече не е безсмъртна,
може да не преживее изследванията. Това ще бъде убийство.
ЦРУ не са ли карали хора да изчезват?
Не са ли провеждали тайни проучвания?
Не. Не се споразумяхме за това. - Няма да спираме.
Анди. - Какво става?
Тя не се лекува.
Убих я.
Трябва да я сложа на система и да спра кървенето.
Тя не трябва да умира.
Нещо се е променило след Судан. Разбери какво.
Това ще я стабилизира, но трябва да я зашия
и да й дам антибиотици. - Добре.
Всичко живо умира.
Какво каза? - Всичко умира, Мерик.
Ние сме още живи само защото нашето време още не е дошло.
Ако е дошло времето на Андромаха, нищо няма да спре това.
Ще се изненадаш какво могат да направят моите продукти.
Години наред ще режа парчета от вас, докато получа каквото искам.
Вашето време ще дойде. - И твоето ще дойде.
Очаквам резултати.
Анди...
Ти ли си Копли?
Изпратили са те да ме довършиш. - Кои?
Къде са Анди и Букър? - Коя си ти?
Мамка му!
Ти си една от тях. - Да. Нова съм.
Къде са те? - В лаборатория. Изследват ги.
Измъчват ги. Мерик... За него е важно само безсмъртието й,
а не какво е направила тя в живота си.
Какво е направила? - Черна гора, 1916.
Спасява семейство бежанци,
чиято дъщеря по-късно открива метод за ранно диагностициране на диабет.
Тази жена...
Внукът й спасил 317 души от Червените кхмери в Камбоджа.
Този през 1978 е спрял ядрена война и вероятно е спасил човечеството.
Известните и неизвестните имена.
Тя спасява живот,
а две или три поколения по-късно от това печелим ние.
Тя е в историята, но не вижда това.
Но ти си го видял. Видял си го и си ги предал.
Мислех, че това ще сложи край на болестите.
Мислех, че ще дойде краят на страданията.
Накрая тя не можеше да говори...
Жена ми.
Не можеше да диша.
А аз не можех да й помогна.
Безсмъртието ви трябваше да е подарък за света.
Не е твое, че да го подаряваш.
Защо идва краят на безсмъртието? - Какво?
Тя не спря да кърви.
Жива ли е? - Знам къде са.
Тук няма камери.
Така хората му влизат и излизат незабелязани.
Колко стрелци има тук? - Поне трийсет.
Шефът им, Кийн, е бил в специалните части.
Що за изпълнителен директор си има частна армия?
В днешно време повечето са такива. - Какво правиш?
Искам да оправя нещата. - Смъртта ти няма да помогне.
Сама ли да те оставя да влезеш там?
От нас двамата само аз мога да се върна.
Доведе ме дотук.
Има частна лаборатория на петнайсетия етаж.
Празна е. Това ще ти даде достъп.
Трябва да се махнеш, преди да започне шумотевицата.
Късмет, госпожице Фрийман.
Достъпът тук е забранен.
Съжалявам, търсех... - Да ти видя ръцете!
Зиро, говори Алфа 2-2.
Сър. - Зиро, слушам.
Хванахме натрапница. Убихме я.
Опитайте се да идентифицирате трупа.
По дяволите! Намерете Мерик веднага!
Самовлюбено копеле! - Джо, спри, моля те!
Ти пък какво знаеш за самотата през вековете?
Ти си жалко човече, Букър. - Джо, спри.
Ти и Ники винаги сте имали един друг.
А ние имахме само скръб. - Сега имаш още повече скръб.
Коя си ти? - Къде е лабораторията?
По дяволите! Има още една! - Има още една!
Отива при другите! В лекарската лаборатория!
Ще ви скрия, докато това приключи.
Найл.
Зад теб!
Найл!
Четирима са на вратата и още идват.
Анди.
Безсмъртна или не, даде обещание. На всяка цена.
Видях всичко, Анди. Знам колко добро си направила.
Ти дойде за нас.
Да.
Оставете ме тук. - Не оставяме никого.
Ще направим изключение за предателя...
Спри! Сега не му е времето.
Никога не сме решавали кога идва краят,
но решаваме как ще живеем.
И, честно казано, Букър, с теб хич не живеехме добре.
Сега ставай. Тръгваме.
Ако не спрем Мерик тук и сега, той няма да ни остави.
Анди. Сигурна ли си? - Нищо не се е променило.
Ще излезем оттук както винаги. Заедно.
Сега да спипаме копелето.
Прикривайте Анди.
Анди!
Леле... Анди!
Джо, Ники, излизаме!
Нападателен отряд, напред! Вие двамата - на фланга.
Къде се намирате?
Стига глупости.
Да тръгваме. Анди...
Хайде, хайде, хайде.
По дяволите! Засече!
Къде е Анди?
Задръжте ги на моста. - Разбрано.
По дяволите.
Къде е Мерик?
В другото крило.
Какво ще кажеш? Осло, шейсет и седма?
Сао Пауло, трийсет и четвърта. Найл идва с мен.
Какво е станало в Сао Пауло през 1934?
1834. Ще видиш.
Първи екип, пазете коридора.
Първи екип.
Чакай сигнала. - Като предишния сигнал ли ще е?
Трябва да е с гръм и трясък.
Кийн. Кийн, още колко ще дойдат?
Това е.
Аз ще вляза първа. Стой до мен. Ще те пазя.
Аз ще вляза първа. Винаги аз влизам първа.
Анди, облечи бронежилетката.
Ники го каза. Ако ми е дошло времето, край.
Ако не се получи, следващия път ти ще си първа.
Какво чакат?
По дяволите!
Ти стреля по Ники. Не трябваше да правиш това.
Елеваторът слиза! Мерик бяга! - Отивайте! Аз ще остана с Анди.
Добре ли си? - Да.
Просто ме боли.
Всичко ме боли. - Чакай да видиш утре какво ще е.
Нямам търпение.
Мисля, че ти се появи, когато изгубих безсмъртието си.
За да видя какво е било. Да си припомня.
Какво да си припомниш?
Да си припомня какво беше чувството да съм неуязвима.
Да съм забележителна.
Ти ми напомни, че има хора, за които си струва да се бия.
Вече знам как искам да прекарам времето, което ми остава.
Ще го прекараш с нас, Анди.
Егоистична кучка! Ще я убия!
Толкова хора можеше да спасиш.
Не виждаш ли какво можехме да направим?
Вие сте безценни.
Найл.
Този дали говори руски?
Престори се на умрял, боклук такъв.
Найл?
Тя е добре.
Ела. - По-бързо е от асансьора.
Всичко е наред, Найл. - Дай ми ръка.
Да тръгваме.
Как върви? - Още не са решили.
Няма какво да решават. Не могат да ме убият.
Върнала ти е телефона. - Да.
Говорих с Копли. Той каза, че може да нагласи всичко.
Ще изглежда, че съм загинала по време на мисия.
Близките ми ще скърбят, но...
Ще могат да продължат с живота си.
Както направихме, след като баща ми загина.
Само наистина искам да чуя гласа на мама още веднъж.
Ти си добро хлапе, Найл.
Ще бъдеш страхотно попълнение за отбора.
Трябва да има наказание.
След сто години те ще те чакат тук. Дотогава оставаш сам.
Надявах се на по-малко, но очаквах повече.
Найл беше готова да ти прости.
Дай й малко време.
Ще ми липсваш.
Няма да се видим повече.
Имай малко вяра, Букър.
Това е само от последните сто и петдесет години.
Като се замисля колко сте стари,
доброто, което сте направили за човечеството,
нараства експоненциално.
Може би това е причината, Анди.
Почти невъзможно е да изчезнем в света, в който живеем днес.
Има твърде много хора като теб, които могат да попречат на това.
Твърде много хора с лоши намерения.
Нямаме отговор за всичко, но имаме цел.
Ти ще ни помогнеш.
Когато оставим отпечатък в пясъка, в снега, в етера, ти ще го изтриеш.
Ще ни пазиш от тези, които искат да ни затворят,
и ще ни намираш работа, която е подходяща за нас.
Това не е молба.
За мен ще е чест. - Тогава да се захващаме за работа.
СТАРАТА СТРАЖА
ШЕСТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
ПАРИЖ
Букър.
Радвам се, че най-после се срещаме.
Превод: Tigermaster
©2020 Translator's Heaven http://subs.sab.bz