Сценарист и режисьор: Арсений Сюхин
В ролите: Милена Радулович, Максим Радугин
Никита Дювбанов, Вадим Демчог, Кирил Ковбас и др.
Аз, Анна Фьодорова, ръководител на проект "MX23",
одобрих тестове на ваксината върху хора,
пренебрегвайки предварителни тестове и тестове върху животни.
Нося пълната отговорност за неуспеха на ваксината "MX23"
и смъртта на моя сътрудник, д-р Максим Зотоф.
Позволявайки му да изпробва ваксината върху себе си,
въпреки липсата на предварителни данни.
Проектът не е готов за по-нататъшни проучвания.
Всички изследвания трябва да се анализират
и "MX23" временно да бъде спряна.
Така няма да се почувстваш по-добре.
Трябваше да я изпробвам върху себе си.
Но ме беше страх. - Не бива да се излагате на риск.
Доведох ви тук, за да дадете най-доброто от себе си.
Не мога да продължа. А дори да продължа,
трябва да започнем отначало, с тестове върху животни.
Войниците ни в Африка много скоро ще разчитат на ваксината ви.
Сигурен съм, че можете да се поучите от грешките си
и да ги поправите, преди крайния срок.
Няма да ви бъдат повдигнати обвинения.
Ако се откажете...
Тогава Зотов е умрял за нищо.
Ще се погрижа за семейството му.
А семействата на другите тестови субекти?
Ще се погрижите ли и за тях? - Достатъчно.
Помнете, целта оправдава средствата.
И ако успеете, ще оправдаете всичко, станало тук.
Вдигам тост за таланта на красивата ни гостенка.
Не мога да разбера как успя с ваксината за кратък срок.
Ти си истински гений.
Честита Нова Година. - Честита Нова Година.
Благодаря ви! - Пак заповядай.
Ще изпуснем речта.
Новогодишно обръщение на генералния секретар
на централния партиен комитет на съветския съюз към нацията.
Посрещайки Нова година, изпращаме поздрави
и най-добри пожелания към всички съветски републики,
борещи се за мира на съюза... - Ще вдигнеш ли?
От името на централния комитет на комунистическата партия,
президиума на върховния съвет на СССР и съветското правителство,
скъпи другари, честита Нова година. - Някакъв мъж те търси.
Ще ме извинете ли за момент?
Желая ви здраве, мир, просперитет,
успехи в работата, във военната служба и учението.
Ало? - Честита Нова година.
Как ме намери? - Да говорим по работа.
Имаше инцидент в тайната изследователска станция
при Колския сондаж. Записани са неизвестни звуци
на 12 000 метра под повърхността. След това изчезнаха 20 души.
Бе решено станцията да се затвори за 24 часа,
преди по-нататъшно разследване. - Под повърхността?
Що за станция е това?
Официално, най-дълбокият сондаж в света.
Неофициално, секретна изследователска лаборатория
на 12 км под земята.
Но нека това остане между нас. - Звучи впечатляващо.
Какво общо имам аз? - Научният ръководител, Григориев,
е обвинен за укриване на данни за предполагаема неизвестна болест.
След два часа потегляме към Мурманск.
Чакай малко. - Анна!
Спасителните операции не са ми по специалността.
Имам нужда от екип.
Искам проби, преди станцията да бъде затворена и запечатана.
Остави спасителните операции на СЗО. Влизаме, взимаме проби и излизаме.
Сега целта оправдава ли средствата?
Ще получиш пълни заслуги за откритието. И ще те сложа начело
на Военния институт по биологична защита.
Добре.
Майоре!
Кога пристигаме? - След седем минути, майоре!
Калашников!
Мърдайте!
Спри! - Назад.
Огън.
Приятелски огън.
Задръжте. - Ще се погрижим.
Майко мила, той е жив! Стой на място!
Какво не е наред с него? - Не стреляйте по нашите хора.
Какво държи? Пусни го веднага!
Граната. - Държи граната!
Добре ли сте? Горов.
Нагледай хората ни.
Няма от какво да се притеснявате. Вече приключи.
Мога ли да помогна? - По-добре не пипайте това, майоре.
Между другото, казвам се Сергей Маккиев.
Анна Фьодорова
Акцентът ви ми е познат. Естония?
Преживяла съм и по-лошо, майоре. Нямам нужда от бавачка.
Какво се случва, по дяволите?
Подполковник Терабукен. Всички добре ли са?
Полковник Морозов, военно разузнаване.
Какво му се е случило? - Този учен дойде отдолу.
Щом излезе на повърхността, излезе извън контрол.
Успя да открадне граната. Трима не можахме да го удържим.
Другият персонал бива евакуиран. - Трябва да ги прегледам.
Фьодорова.
Фьодорова!
Приключвайте вече. Изгубихме един час тук.
Още колко време? - Приключвам.
Всички те са мъртви.
Знаете ли нещо за зараза?
Не е зараза.
Те лъжат.
Зимин.
Върнете се при семейството си, докато още можете.
Там долу е ад. Това откриха.
Ад. - Фьодорова.
Какво мислиш? - Още не знам, но крият нещо.
Взехме ли проби? - Не.
Тези от персонала бяха замърсени. - Добре.
Миньорите изглеждат здрави. Онзи с белега...
Нещо явно го е изплашило. Може би не е просто зараза.
Петър Акузнецов. Ръководя научните изследвания.
Вие пратихте писмото, изобличаващо Григориев.
Да, така е. Познавам станцията.
До долните нива се стига оттук. Колата е готова.
Идвай, младежо.
Изглежда като обикновена шахта, но долу ще видите нашето творение.
Подполковник, само едно нещо.
Григориев настоява двамата да говорите относно заразата.
Можете да ми помогнете да спра източника на инфекцията.
В нашата професия няма нищо по-лошо,
от това да предадеш нашите принципи.
Какво имате предвид?
Хипократовата клетва, Анна. - Заклела съм се.
Епидемиолозите никога не работят сами.
Вие сте тук за нещо друго.
И това е обидно.
Към въпроса, другарю Григориев. - Ще ви помогна да вземете нужното,
а вие ще гарантирате безопасна евакуация за всички оцелели.
Защо изобщо ги заключихте долу?
Не е лесно да направиш подобен избор.
На вас налагало ли ви се е? - Благодаря. Но ще се оправим.
Напълно промених кодовете на асансьора.
За колко време ще ги разкодираш?
Опасявам се, че може да отнеме и няколко дни.
Асансьорът ще ни свали на 6000 метра,
където има жилищен модул за персонала.
Изследователският модул "Сахара" е на още по-дълбоко, 12 000 метра.
Наглеждай я.
Да, полковник.
Неправилен код. Остават два опита.
Наистина е променил кодовете. - Без номера, другарю Григориев.
Неправилен код. Остава един опит.
Трудно работя с насочен към мен пистолет.
Ако сгреша кода три пъти, асансьорът ще падне надолу.
Малка мярка за сигурност.
Достъп осигурен. Начално отброяване.
Имаме 20 секунди.
Винаги съм искал да разбера разликата
между микробиолог и епидемиолог.
Микробиолозите изучават форми на живот.
А вие? - Аз изучавам как умират.
Това нормално ли е? - Да.
Заради необичайно широкия слой пермафрост пробихме тук.
Намали работата ни с почти година.
За наш късмет.
В беда сме!
Спирачките са извън строя.
Хей!
Анна!
Добре ли сте?
Чувате ли ме?
Латвия, познах ли?
Григориев разхерметизира модула и открадна ключа.
Кодът е бил просто трик.
Егоров, стой нащрек.
Добре дошли на дълбочина 5220 метра! - Къде сме сега?
Ами, ето тук.
Основното съоръжение. Селището. - Селище?
Така го наричат ??местните. Живеят тук почти постоянни.
"Сахара" е основното изследователско съоръжение.
Дори по-надолу е. Вторият асансьор води до там.
Но без ключ не можем да го пуснем. - Егоров, чуваш ли?
Високо и ясно, майоре. - Има втори асансьор. Проверете го.
Чисто е.
Преди гъмжеше от хора.
Анна, да го нося? - Благодаря. Свикнал съм.
Ръцете горе! Назад! Назад!
Вдигнете ръцете!
Чисто е.
Честита Нова година, другари. - Това е Кира, нашият лекар.
Как да ви помогна?
Сами ли сте тук? - Ние сме последната смяна.
Чакаме да ни евакуират. - Къде е Григориев?
Нареди ни да го чакаме тук. - Слушайте, със или без Григориев,
смяната ни отдавна приключи. - Кой е този?
Николай, нашият инженер, поддържа оборудването.
Трябва да прегледам и двамата.
Не ме интересува, но ние отиваме нагоре.
Какъв ти е проблемът?
Успокой се. - Спрете. Моля ви.
Ще прави каквото му наредите. - По-добре я слушай, задник.
Кира.
Първо ще прегледам и двама ви, а после ще ми помогнете.
Покажете ми лабораторията. - Разбира се.
Вече ви казах. Не знам къде е Григориев.
Имам лошо усещане за този тип.
Замайване или гадене? - Не.
Чувствате ли нещо необичайно? - Откакто вие пристигнахте.
Няма признаци на инфекция.
Кира и Николай изглеждат здрави. Трябва ни по-добър източник.
Облечи се.
Сигурна ли си? - Напълно. Няма нищо за нас тук.
Чисто е.
Засега нищо. Край. - Продължете да търсите. Край.
Юрий Борисич, явно Григориев е планирал всичко.
Тук няма заразени.
Как ще се измъкнем оттук? - Всичко ще е под контрол.
Върши си работата.
Анна.
Накарайте ги да се върнат на повърхността.
Не мога да ви дам ключа, затова вървете по шахтата.
Спасете ги, докато още можете.
Той е тук!
Хората винаги трябва да бъдат приоритет.
Сигурно се шегуваш.
Долу ръцете.
Отвори я. - Не мога.
Това е заповед. - Дори да идваше от партията,
асансьорът не работи така. Когато тръгне, не спира.
Може да го спрете, чак като стигне долу. Замина си.
Хайде.
Няма да се измъкне. Ще изпратя хората си по шахтата.
Ще го хванем долу. - Щом асансьорът спре,
викнете го обратно. Григориев може да е вътре с ключа.
Ако е жив. - Нямаме много време.
Той отиде да скрие пробите.
Стойте близо до мен.
ПОМОГНЕТЕ НИ
ИЗБАВЕТЕ НИ ОТ ЗЛОТО
Това е лоша идея!
Григориев е запечатал вратата с причина.
Какво е това?
Латински. Превежда се като "неутолим глад".
Какво чакате? Слагайте костюми!
ДЕМОНИТЕ СА ТУК
Първо си оправи ботушите.
Защо точно "Сахара"?
Има твърде много камили.
Долу е 200 градуса.
Този костюм е наше изобретение.
Могат да издържат на температура до 300 градуса по Целзий.
200 градуса? Това е чудесно за готвене.
Трябваше да си донеса пиле.
Идеално е за новогодишното парти. Какво е това?
Гледайте да не се изпържите.
Какво правиш? Люкът се запечатва, щом вратите са отворени.
А съм без защита. - Не бях аз.
А кой тогава?
Някой отвън. - Върнете се, веднага!
Бъдете нащрек.
Егоров...
Егоров, помогни на цивилния и слезте по шахтата.
Името й е Олга Керлова, младши асистент.
Работила е в лаборатория "Сахара".
Извървяла е целия път нагоре през жегата.
Как стигна до тук без предпазен костюм?
И какво се случи долу? Помните ли нещо?
Има температура.
Усещаш ли нещо?
Усещам сякаш нещо не е наред с мен, но не ме боли.
Подай ми очилата.
Не мърдай. Ще направя лек разрез.
Боли ли?
Само ми е студено.
Това го нямаше преди 15 минути. Сигурно расте.
Още се движим по шахтата. Всичко е чисто. Край.
Как изглежда? Край.
Като съпругата на Големеца. Край.
Тъмно, тясно, и навсякъде има пясък. Край.
Спри с глупостите. Край. - Какво е професионалното ти мнение?
Не мога да разбера...
Как е оцеляла с такова
увреждане на тъканите.
Това е клетъчен паразит. - Той ли е първоизточникът?
Да.
Егоров, чуваш ли?
А този изглежда като силно заразна форма на плесен.
Какво значи това за нас? - Другарю майор,
тук има нещо странно.
Някаква форма на живот. Край.
Движете се внимателно. Докладвайте на 10 минути.
Да, сър. Край.
Слушайте.
Гъбичките и плесените са най-малко изучените форми на живот.
А тази е напълно неизвестна.
Добра работа. Да я опаковаме.
Майоре, да видим асансьора. - Прието, полковник.
По-добре да я вкараме в костюм, за всеки случай.
Да я обърнем.
Не можем сами. Ще викна помощ.
Не.
Аз ще ида. Чакай ме отвън.
Не знам какво да правя. Страх ме е. - Наглеждай я.
Егоров! Докладвай, по дяволите.
Включих асансьора. Ще отнеме час да се качи до нас.
Олга?
Егоров, докладвай. - Няма светлина. Нищо не се вижда.
Егоров! - Назад! Отстъпете!
Егоров!
Надявах се, че ще си вървите нагоре по шахтата.
Сгреших. - Мамка му.
Ще взриви шахтата. - Не ми оставихте избор.
Предполагам, че всички оставаме тук завинаги.
И моля ви, простете ми за стореното.
Анна.
Макар че някои от вас са по-виновни от други.
Анна.
Добре ли си? Знам. Можеше и да е по-добре.
Добре.
Взривът е повредил помпата за налягането.
Това ще е съоръжението след час. Ще бъдем смазани.
Егоров! Обади се!
Въздушният шлюз изглежда невредим. Трябва да намерим Егоров.
Я, стига. Наистина ли се страхувате,
че 60-годишен ще натупа момчетата ви?
Приключи ли?
Забравих, че вече два пъти ви прецака.
Акиев. Достатъчно.
Ще минем през шахтата. Бъдете готови след 5 минути.
Полковник. Искам да пратя хората си да спасят Егоров.
Качваме се. Това е заповед, майоре.
Трябва ми помощ със заразените.
Аз ще помогна.
Много съжалявам. - Всичко е наред. Няма проблем.
Не се тревожи. Ще се махнем оттук.
Сигурен ли си? - Разбира се.
Имам заповед, не забравяй.
Имаме ситуация в лазарета.
Елате веднага. Край.
Божичко, още е жива. Виждала ли си нещо подобно?
Стойте отвън!
Това е Олга. Избягала е.
Да се връщаме.
В замърсена зона без защита сме. - Пробите, Анна.
Побързай.
Ще помогна. Дръж шишенцето.
Чехословакия?
България?
Хайде!
Не отваряйте. Ще заразим всички. - Ще измислим нещо.
Нервната система не отговаря.
Телесна температура - необичайна. Загуба на контрол над мускулите.
Толкова ми е студено. Не мога да спра да ходя.
Аз... Не мога да се стопля.
Няма по-лошо от това да предадеш нашите принципи.
Почакай. Не отваряй.
Бъди готова на пет.
Едно, две,
три, четири, пет! - Отвори!
Вземи го! Трябва да почистим дрехите ми! Бързо!
Обърни се!
По-бързо!
Е, взе ли пробите? - Той се нуждае от лекар, за Бога.
Кира ме нападна в лабораторията.
Трябва да знам дали си заразен.
Сякаш вече не си личи?
Анна, защо Кира те нападна?
Тя не контролираше тялото си.
Може би е подобно на Кордицепс.
И всъщност няма нищо свръхестествено в това.
Започни отначало.
Гъбичките принуждават мравките
да се върне в гнездото.
И щом стигне там, освобождава спори.
За да зарази останалите.
Знаеш, че трябва да остана тук. Трябва да постъпиш правилно.
Трябва да изведеш всички оттук.
Само ти можеш да го убедиш. - Прав си.
Ще направя всичко възможно.
Иска ми се да се бяхме срещнали при различни обстоятелства.
Благодаря ти.
Че ми спаси живота.
Това означава, че Олга...
Се е върнала в гнездото?
Трябва да поговорим.
Всичко ми се изясни.
Олга не спираше да казва, че й е студено.
Първо реших, че е понеже има висока температура.
А всъщност на паразита му е студено. Това е слабостта му.
В топлокръвен носител, може да оцелее на всичко.
Но ако носителят умре в студена среда,
паразитът също умира.
Чрез приемници разширява колонията си.
Пермафростът ще я унищожи.
Страхотно.
Полковник.
Предложения? - Бих евакуирала всички оцелели.
Обадете се на хората си да изпратят екип
по биологична защита, за да евакуират майора.
Аз ще остана с него, за да стабилизирам състоянието му.
Никой няма да дойде.
След пет часа станцията ще бъде затворена за неопределено време.
Добре. - Аз съм виновна за този провал.
Но няма начин да изкараме тези проби.
Стегнете се. - Кира...
И Олга все още щяха да са живи, ако действах като лекар.
Мъжът, който искаше да ми помогне, сега е ходещ труп.
Кога ще осъзнаем, че сме загубили?
Това не е война.
Грешиш. Война е.
В този момент страната ни се разпада.
Трябва ни оръжие, за да покажем неоспоримо военно господство.
Ако страната ни се разпадне,
тогава всеки един тук
е умрял за нищо. Ако сега се провалим,
всички хора тук са умрели за нищо.
Мисля, че този път вие не сте прав.
Не ме обърквай, Анна.
Имаме жива проба и той може да върви до горе със защитен костюм.
Ще му помогнем да стигне до Москва.
Горе има хора.
Водите го право в гнездото.
Просто го направи.
Благодаря.
Нямах избор. - Няма проблем.
Опита се да постъпиш правилно.
Анна, наистина ли мога да стигна до Москва?
Ще приема, че кимна в съгласие.
Моля те, нека никой не умира заради мен.
Чувате ли? Чувате ли ме?
Егоров, чуваш ли ме? Къде си?
Отстъпваме. Те ни следват!
Какво става? Егоров, докладвай!
Не отваряйте вратата! Дори за нас, повтарям, не отваряйте вратата!
Егоров?
Егоров!
Можем да му помогнем. - Почакай. Каза да не излизаме.
Хората ми са там. Няма да ги оставя. Отворете вратите!
Стегни се. - Не можем да им помогнем.
Може да са мъртви, а тук има живи хора.
Успокойте се. - Не отваряйте вратата!
Не го прави! - Отвари вратата!
Затворете проклетата врата! - Няма да отида там.
Свали пистолета!
Не можем да останем в модула. С всяка изминала минута...
Шансовете ни намаляват.
Майоре. Ще го върнем.
Трябва да затворим вратите. - Не! Ще изчакаме!
Какво? Какво изчакваме? - Вижте!
Какво е?
- Сержантът.
Жив ли е? - По какво стреляхте?
Не знам. Нещо голямо. Изпразнил е цял пълнител.
А шахтата е унищожена. - Мамка му, ако шахтата я няма
и нямаме ключ за асансьора, тогава сме заклещени тук.
Жив е.
Светлините! Светлините!
Нещо там ни нападна.
Не трябваше да отваряте вратата. Сега то знае къде сме.
Вратите ще удържат ли? - Иска ми се да знаех.
Насам! Насам! Хайде! Хайде!
На дясно!
В капан сме.
Барикадирайте!
Вече е вътре.
Картата за достъп не е у нас. - Дайте ми минута.
Мисля, че мога да го спусна.
Концентрирай се.
Ще се измъкнем оттук. Всички.
Не. Не.
Твърде късно е. Усещам го в мен.
Аз ще държа фронта тук, за да можете да се качите.
По-бързо. - Ще го спусна.
Надявам се аварийните спирачки да издържат.
Трябва да тръгваме, веднага!
Големецо, махай се. - Не, майоре.
Заедно ще удържим фронта.
Един за всички и всички за един, полковник.
Не ни погребвайте твърде рано.
Напред!
Спри с глупостите! Времето ни свършва!
Готово. Влизайте, бързо!
Успех, майоре.
Вървете си.
Анна!
Югославия?
Ще ти кажа, като се върнем.
Дадено.
Две, едно.
Мислех, че тук ще е по-топло.
Каква ли е температурата?
Поне минус 15. Това е лимитът на системите.
Нищо не е останало.
Няма заразени, няма тела?
Цял живот мечтаех да построя тази станция.
А сега, единствено се моля да я унищожа.
Никой не разбра какво всъщност е това.
Предполагам, че преди милиони години ледниковият период
е спрял това нещо да завладее цялата планета.
Рано или късно това нещо ще осъзнае, че пермафростът има граници.
Ще си проправи път.
И не само контролира мускулите и нервите,
но се е научило да топи и абсорбира телата за топлина и енергия.
Остава ми само да отида да го видя за последен път, преди да умра.
Още е прекрасно.
Охладителите са повредени. Без тях костюмите са безполезни.
Загубил е много кръв. Не може да е стигнал далеч.
Явно достатъчно далеч. Навън е 200 градуса.
Като във фурна. - На теория
можеш да понесеш такава температура за кратко.
Миналата година работник излезе с повреден охладител
и пет минути по-късно свалихме костюма заедно с кожата му.
Пет минути.
Хей! Анна, дори не си го помисляй!
Остави ни.
Григориев беше прав. Това тук трябва да остане в тайна.
Ако изляза оттук, съм длъжен да разкажа.
Все пак съм офицер.
Фьодорова, хората горе се нуждаят от теб повече от мен.
Щом излезеш на повърхността, питай за генерал Громов.
Той ще се погрижи за теб.
Няма да ме разочароваш. Знам го.
Ще опитам да се върна до пет минути.
Три минути.
Всички тук...
Заедно с Григориев, пожертваха животите си,
за да не се разбере за това място. - За съжаление Григориев беше луд.
Но също беше и прав.
Ако се измъкнем оттук, не бива да разказваме какво се е случило тук.
Станцията е обречена. Каква значение има?
Не можем да се измъкнем без ключ.
Някой ден, някой ще дойде тук.
Да изучи и използва това нещо. И ще е катастрофа.
Права си. Ще си мълчим.
Преди си представях, че тук ще стана велик учен.
Сега звучи много глупаво. Не.
Трябва да остане в тайна.
Винаги ще е приоритет.
Няма просто да ни зарежат тук, нали?
Е?
Кой ще бъде следващ?
Недей!
Докторе! - Анна!
Анна!
Безразсъдна си, осъзнаваш ли? - Дай ми ключа, моля те.
Петър.
Не, моля те.
Сериозен съм.
Петър.
Голям глупак си, Питър! - Дали?
Ами Григориев?
Знаех, че тук крие нещо невероятно, но не и толкова невероятно.
За какво говориш? Видях това нещо.
То е краят на човешката раса.
Може би е смъртоносно, но ще се справим.
Това ще бъде най-голямото ми откритие.
Целият свят ще знае името ми.
Вие може да сте ми от полза.
Все още ми трябва ключът.
Не бива да го правиш.
Николай.
Ти си първи.
Петър.
Майната ти.
Върви, Анна.
Къде е Николай? - Вероятно мъртъв.
Защо не идеш и да разбереш?
Не се тревожи, Анна. Скоро ще изпратя помощ.
АСАНСЬОР КЪМ ПОВЪРХНОСТТА
Анна?
Къде е Петър?
Няма да дойде с нас.
Хайде! Побързай!
Заседна в коридора.
По-бързо.
Хайде! Хайде! Мамка му!
Идва.
Анна.
Аз...
Знам...
Че си тук.
Направи нещо.
Моля те.
Не може да излезем навън.
Не бива да рискуваме.
Моля те, Анна.
Горе има хора.
Няма да умра тук долу.
Трябва да разбием асансьора.
Трябва да въведем грешен код три пъти.
Анна.
Усещам те вътре в мен, Анна.
Югославия.
Разбий асансьора.
Останете по места и изчакайте да стигнем до повърхността.
Внимание. Неправилен код. Остават два опита.
Внимание. Неправилен код. Остава един опит.
Внимание. Неправилен код.
Самоунищожение след пет...
Четири.
Три.
Две.
Едно.
Пригответе хеликоптера. Имаме оцелял.
Повтарям, имаме оцелял. Край.
Помогни й! Бързо!
Не мърдайте.
Не стреляйте. Трябва ни жива.
Спрете колата! Спрете колата!
Не стреляйте! - Не мърдайте! Махнете се от мен.
Пуснете я. - Нито крачка повече!
Казах, пуснете я!
Всичко е под контрол.
Можем да ти помогнем. Запази спокойствие.
Остави гранатата. Остави я! Сега!
Остави проклетата граната! Върни се, сега!
БЕЗДНА
Превод: Н. Велев
© 2021 Translator's Heaven http://subs.sab.bz