Превод - Ростислав Кирилов Yavka.net
Шумът са нефилтрирани, човешки мисли.
Без филтър човекът е...
ЖИВИЯТ ХАОС -заселник на Новия свят-
Навън е тихо. Спокойно.
Насаме с мислите си.
Отново ли, Манчи? Върви.
Не е нужно да ме питаш всеки път, когато ти се ака.
Разузнавачи.
Обичам този нож.
Акаш и ядеш, само това правиш.
Манчи, хайде.
Прокълнат. - Мамка му. Свещеник.
Прокълната е земята заради вас. Никой не се моли.
Млъкни. Контролирай мислите си. Овладей мислите си. Аз съм Тод Хюит.
Аз съм Тод Хюит. Мисли за нещо друго, за нещо различно.
Мисли за птиците.
Свещенико.
В прах ще се превърнете. - Какво търси свещеника тук?
Не ни е нужен свещеник. Никой не ходи на църква вече.
Момчето е прегрешило. Наказание.
Мамка му, той ме чу.
Не бягай. О, ще чуе и това. Овладей мислите си, контролирай ги.
Аз съм Тод Хюит.
- Не крий мислите си.
Отвори съзнанието си.
Спри да ми четеш мислите.
Аз съм Тод Хюит.
Аз съм Тод Хюит...
Не показвай слабост.
Знам истината.
Сирак. Изтърсак. Нежелан. Слаб.
Като жена. - Няма откъде да знам.
Никога не съм виждал жена. Изчезнали са.
Изчезнали са. Няма откъде да знам. Никога не съм виждал истинска жена.
Слаб.
Заболя ме от удара. Овладей мислите си.
Ще се превърнете в пръст.
Нека прахът... Заради вас.
Този път, поне, не ми разби устата.
Никак не ми помогна. Хайде.
Трябва да се изпикая.
Завърнахме се от лов.
Ето го и Дейви. Безполезен е.
Глупакът Хюит и глупавото му куче.
Мисли се за мъж, но никога не е отнемал живот.
Внимавай с мислите. Малко копеле.
Змия!
Не показвай, че те е боли. - Чувам мислите, глупако.
Спукай му задника. - Мамка му, кметът.
Кметът. Проклятие.
Прикрий мислите си. Аз съм Тод Хюит.
Проблем ли има, момчета? - Аз съм Тод Хюит.
Тод Хюит. - Не, татко.
Аз съм Тод Хюит.
Хитро използваш мислите си, синко.
Кметът ме харесва. Смята ме за мъж.
Скоро ще тръгнеш на лов за Спакъл.
Много хитро.
Може би синът ми ще научи нещо от теб, Тод.
Дейви? - Да, татко.
Внимавай в картинката. Нещастникът Хюит.
Кретен.
Дано ми позволят да отида до билото.
Тук съм като в канап. Няма къде да отида.
Изгуби ли се, синко? Има работа за вършене.
Често започна да се губиш. - Нося частите, за които ме помолихте.
Цвекло. Все цвекло. Мразя цвекло.
Лайната ми почервеняват от него.
Манчи, ела. Дори кучето не го иска.
Как мина денят ти, синко?
Добре. Бях доста зает.
Хитро използваш мислите си, синко.
Скоро ще тръгнеш на лов за Спакъл.
Синът ми ще научи нещо от теб, Тод.
Много хитро.
Кметът не ти е приятел, синко. - Поне той ме смята за мъж.
Смята ме за умен. - Може би и кметът ще те отгледа?
Ще те облече, ще те нахрани. - Пак се започна.
Престанете, и двамата!
Спрете. Моля ви.
Контролирайте мислите си. - Трябва ми помощта ти на полето утре.
Да, сър.
Подарък за рождения ти ден.
Благодаря, сър.
Винаги съм искал нож. Като на мъжете.
Ние сме всичко, което стана.
Трябва да се защитаваме.
За да го правим, ще се научиш да опитомяваш.
Да опитомявам? - Ще ги пречупиш. Ще ги контролираш.
Като ги убия ли? - Правилно.
Мъжете трябва да убиват.
Ти си най-младият, Тод. Ти ще си последният оцелял.
Аз съм кръгът, а той се състои от мен и теб.
Не съм се родил с дарба както теб.
Научих се да я контролирам след години практика.
Лягай си.
Наблюдавам те, Тод.
Ти си необикновен, а заради необикновените мъже, кръгът е цял.
За да го правим, ще се научиш да опитомяваш.
Онзи негодник те е оплел в мрежите си.
Наблюдавам те, Тод.
Необикновените мъже поддържат кръга.
Разузнавач едно, навлизаме в Новия свят
след 37 секунди.
Разбрано, главнокомандващ. - Нямаме контакт с повърхността.
Ще ви съобщим какво сме открили.
Дами и господа, температурата при навлизането ще стигне до 3000 градуса.
Уверете се, че седалките и масите ви са в правилната позиция.
Затегнете коланите.
Дали заселниците са все още живи?
Ако са живи, ще се радват да ни видят.
Очакваха втората вълна преди години.
Спокойно. - През какво преминахме току-що?
Не се паникьосвай. - Всички ще умрем.
Какво каза? - Нищо.
Тя чу ли ме? Страх ме е!
Пожар! - Капитане!
Господи. Ще умрем. - Какво става? Какво е това?
Господи!
Зад насажденията. Нуждаем се от дъжд, от дъжд.
Аз съм последното момче на света. Ще бъда последният.
Ще остана съвсем сам. Чудя се дали мога да умра от отегчение.
Мразя цвеклото, а само това отглеждаме.
Тод. - Един ден ще останеш сам.
Тод! - Какво?
Провери панелите, моля.
Дадено.
Хайде! - Работя по въпроса!
По-бързо! - Мамка му.
Ще взема другия проводник.
Какво по дяволите?
Крадец!
Руса коса. Крадец! Много е бърз.
Давай! По-бързо!
Какво се е случило тук?
Проклятие. Какво по дяволите?
Това чудо от небето ли е паднало? Това космически кораб ли е?
Откъде ли е дошъл? Определено не е оттук.
От небето е. Ехо?
Някой го е управлявал. Крадецът.
Крадецът. Оцелели. - Оцелели?
Това е космически кораб.
Откъде е дошъл, мамка му? Откъде?
Гробове. Хора. Мъртъвци. Погребани. Смърт.
Трябва да кажа на кмета. Невероятно. Космически кораб.
Кметът трябва да знае. Ще побързам.
Съдният ден ще дойде. - Не съм виждал кораб.
Дали е от Земята? Как е дошъл? Кораб се е разбил. Млъкни, Тод. Тихо
За какво си се разбързал? - Аз съм Тод.
Чувам мислите ти. - За какво мислиш? Къде отиваш?
Върни се! - Овладей мислите си.
Отново това момче. - Кмета. Млъкни, Тод.
Овладей мислите си.
Космически кораб. Млъкни. Спри, Тод. Спри.
Истина ли е? - Спри. Не мисли за...
Махни се от очите ми! - За какво мислиш?
Космически кораб? Какво искат? - Къде е корабът?
Те са тук. Това ли е втората вълна? - Ще кажа на кмета.
Кмете, открих нещо. - Трябваше да кажеш първо на мен.
Има оцелял.
Крадеше от фермата ни.
Проследих го дотук. Погледнете.
Сигурно е от Земята, нали?
Много добре, синко. Потърсете нещо, което да е от полза.
Кметът ме харесва. Харесва ме повече от сина си. Тихо.
Тод Хюит. - Как изглеждаше оцелелият?
Беше прекалено бърз, не го видях.
Какво каза той? - Не знам как го правеше.
Но не можех да чуя мислите му. - Свещеникът е прав.
Не е чул мислите му? Сигурно е шега.
Това означава, че е нямал душа. - Аз ще я открия, татко.
"Нея" ли? Момент. Какво? "Нея," "открийте я"?
Мамка му. Момиче е. Момиче от космоса.
Той е момиче.
Досега не съм виждал момиче.
Това е от фермата.
Спри! Не се приближавай! Момиче. Това е момиче. Господи.
Откъде е? Момиче. Не чувам мислите й. От Земята е. Крадец! Тихо, Тод.
Извинявай. Просто никога не съм виждал момиче. Дишай.
От Земята ли си? Много си красива. Руса коса. Открих я.
Открих я! Почакай!
Мамка му! Проклети мисли.
Ще избяга! - Ще я пипнем!
Хванете я!
Хванете момичето!
Върнете я обратно!
"Аз съм кръгът, "кръгът е с мен.
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен.
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен." Всичко е наред.
Пипнахме я. - Всичко е наред.
В безопасност си.
Аз съм Дейвид Прентис, кметът.
Втората вълна.
Втората вълна започна. - Това е много лошо
Тя е жалка. - Тихо. Седни.
Катастрофата е била ужасна.
Вие ли сте единственият оцелял?
Изкарала сте късмет.
Ранена ли сте?
Видях гробовете.
Съжалявам.
Сигурно си объркана.
Много е шумно. - Наричаме го "Шумът".
Случи се на всички мъже, кацнали на планетата.
Всяка мисъл в ума ни е изложена на показ.
Въпреки това, е доста безобидно.
Някои от нас го контролират по-добре от други.
Контролирам го.
Тя е една от нас.
Контрол. - Вие виждате ли моите мисли?
Не. Шумът не се отрази на жените.
Къде са всички жени?
Мъртви са.
Имаше война.
Ужасна война срещу местните същества.
Спакъл.
Надвиха ни, убивайки всичките жени.
Изклаха ги.
Ще ми кажеш ли как се озова тук?
Ще трябва да говориш на глас.
Шумът не се отрази на жените, забрави ли?
Не чуваме мислите ти.
Разузнавах.
Значи има и по-голям кораб?
Да. Изгубихме връзка с колониите на първата вълна,
затова ни изпратиха да разузнаем.
Ще дойде ли по-големият кораб?
Колко е голям?
Най-големият от цялата флотилия.
На него живеят 4000 души.
А къде ще кацне? - Защо?
Извини ме.
Никой да не разговаря с нея.
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
Това втората вълна ли е? - Аз съм кръгът, кръгът е с мен.
Какво каза тя? - Какво става? Тя добре ли е?
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
"Аз съм кръгът."
Никой да не разговаря с нея.
Татко каза да не говоря с нея Но татко не е тук.
Останахме само двамата, сестро.
Досега не съм виждал момиче.
Момичетата са плашещи.
Не може да се вярва на момичетата.
Какво е това?
Внимателно.
Правя и получавам каквото поискам.
Дейви!
Какво прави тя вътре?
Къде е тя? - Сигурно е излязла отзад.
Намерете я.
Мамка му.
Не може да се вярва на жените. Съжалявам.
Ангел, слязъл от небесата,
за да почне съдния ден.
Свещенико. - Дейвид.
Няма да живея в изгнание. Ако вземем кораба й, ще завладеем планетата.
Ще бъдат в хиперсън при кацането, затова няма да очакват засада.
Не може да й позволим да ги предупреди.
Ангелът пристигна, за да ни накаже...
Тя не е ангел, а момиче.
Сама е и няма нищо.
Мъченик. Истината изисква мъченик.
Съдният ден.
Върнете я, едва ли е стигнала далеч.
Вървете, тя е наблизо! - Ще я хванем отново.
Момичето ще разбере какво става.
Защо е толкова важна?
Какво се е случило тук?
Надявам се да е добре.
Космическа раница.
Някой трябва да я вземе, например аз.
Вземи я.
Обзалагам се, че има страшни джаджи вътре.
Ангелът се движи бързо. - Раница.
Аз съм Тод Хюит.
Ето го и него. Тод, ела тук, синко!
Ще дойда след минута!
Поне не е цвекло. Манчи.
Господи. Момиче! Руса коса. Проклятие.
Какво да правя? Извънземното момиче.
Момиче! Бъди мъж! Бъди силен. Не мисли.
Какво правиш тук?
Защо си тук? Руса коса. Не бива да си тук.
Тя се страхува. Не се бой.
Крадец. Трябва ли да я предам? Идвам, татко. Помогни й.
Остани тук, всички те търсят.
Не излизай. Манчи, хайде.
Овладей се. Мисли за нещо друго.
Задължения. Трябва да изпълня задълженията си.
Обичам работата.
Къде беше, синко? - Никъде.
Ще върша работата си. Аз съм Тод Хюит.
Ще свърша задълженията си. Обичам работата. Не бива да им казваш.
Трябва да им кажеш, Тод.
Какво трябва да ни кажеш? - Нищо. Спокойно.
Аз съм Тод Хюит. Трябва да им кажеш.
Мамка му. Руса коса. Млъкни, Тод.
Доу, как можем да ти помогнем?
Търсим момиче, дошло от космоса, виждали ли сте я?
За какво говориш? - Корабът й
се разби в гората. Тод я откри.
Аз съм Тод Хюит.
Намерихме якето й, недалеч от фермата ви,
затова си помислих, че може би е дошла тук.
Не, никой не е идвал днес.
Трудно ще я забележите.
Не чуваме мислите й. - Не е идвала тук.
Аз съм Тод Хюит.
Ще огледам наоколо. - Не. Няма да стане.
Чу момчето, а сега си върви.
Ще се виждаме.
Момичето е в плевнята, нали?
Имаме си проблем.
Да, тя дори не говори.
Момиче от космоса. - Мамка му!
Всичко е наред. Спокойно.
Спокойно. - Напълно истинска е.
Млъкни, Тод.
Изчакай тук, става ли?
Няма да я предам на кмета, Килиън. Не мога.
Косата й. Красива е. Не може да се върне.
Моля те, Бен. Трябва да й помогнем.
Не може да остане в плевнята. - Прентис ще я открие.
Трябва да му я предадем. Не се нуждаем от проблеми.
Тя не иска да се върне, Килиън.
Няма да му я върна.
Килиън.
Това е шансът.
Ще спрете ли да се гледате, за да ми отговорите?
Тод, ако искаш да й помогнеш, трябва да тръгнете.
Къде? Няма къде да отидем.
Напротив. Има едно място.
Фарбранч.
Другите прекосиха. - Беше отдавна, Бен.
Не се върнаха. Ще ги убият там.
Не и ако тя е с него. - Ами кметът?
Забрави за него.
Ако искаш да я защитиш, трябва да тръгнете веднага.
Пътят е дълъг.
Кога мога да се върна обратно?
Те ме излъгаха.
Излъгаха ме.
Не се отделяй от момичето.
Не казвай, че си оттук. - Защо?
Дори не споменавай Прентистаун. - Какво значи това?
Защо да не споменавам града? - Просто не казвай откъде си.
Синко, трябва да вървиш.
Гордея се с теб. Майка ти също би се гордяла.
Майка ми.
Ще доведа момичето.
Фарбранч.
Добър ден, Килиън. - Кучи син.
Бен.
Търсим момичето, Килиън. - Знам.
Казахме на пратеника ти, че тя не е тук.
Тогава няма да имаш нищо против, ако огледаме.
Мисля, че ти и хората ти трябва да си вървите.
Какво е това?
Търсим момиче, а ти мислиш единствено за цепене на дърва.
Какво му, има? Хайде, синко.
Не крий мислите си от мен. Кажи ми, къде е тя?
Аз съм Тод Хюит. - Къде е тя?
Дръж го далеч от мислите си. Аз съм Тод Хюит. Контролирай се.
Тя е красива, нали? - Аз съм Тод Хюит.
Изглеждаш ми уплашен.
Аз съм Тод Хюит.
Плевнята. - Тя е в плевнята!
Намерете я! - Знаех си, че е там.
Проклятие!
Хванахме я в капан. - Побързайте!
Проверете отзад. Не бива да се измъква. Отворете вратите.
Тод, хайде.
Килиън.
Не, Килиън!
Килиън! - Не, не!
Върви, Тод! Върви!
Върви!
Хванете я!
По-бързо!
Спри!
По-бързо!
Спри!
Ще я хвана. Тя е моя!
Не, не!
Какво се случи? Килиън. Мъртъв ли е?
О, Уиски.
Уиски.
Не беше това планът.
Кракът му. Счупен е.
Уиски. Не, не. Съжалявам.
Хей, приятел. Спокойно, момче.
Сложи край на страданието му. Без повече болка.
Съжалявам, Уиски. Нямам избор.
Много съжалявам.
Кажи й нещо. Вината е нейна. Не й го казвай.
Къде отиваш?
Тя също ли е глуха?
Няма да те нараня. Опитвам се да ти помогна.
Ще спреш ли? - Не ме докосвай!
Мамка му. Господи. Тя може да говори.
Отдръпни се!
Има висок глас. Харесва ми.
Хванете момичето.
Върнете я на кмета.
Прентистаун. Момичето е загазило.
Какво да правя? Това е грешка. Какво сторих? Да им я предам ли? Не.
Много добре, синко. - Не. Голяма грешка.
Млъкни, Тод!
Няма да го направя. Обещавам ти. Няма да го сторя.
Има едно място. Ще те отведа там
и ще бъдеш в безопасност. - Фарбранч.
Фарбранч.
Какво е това? - Карта, на какво ти прилича?
Имаш ли копие? - Не, нямам копие на картата.
Ела с мен.
Пази я.
Ще се свържа ли с главния кораб оттам?
Трябва да ги предупредя. - Да.
Нямам идея. Млъкни, Тод.
Стой пред мен.
Няма да ви предам сина си. - Не искам да нараня Тод.
Искам да разбера повече за кораба.
Ще дойдеш с нас.
Ще се увериш, че Тод ще е добре.
Както през всички тези години. Откакто е малко момче.
Пази го. Пази го, Бен - Помниш ли?
Те ще го убият, Бен. - Накъде са тръгнали, Бен?
Ще предупреди хората си. - Килиън, дръж го далеч.
Момчето ни. Убий го. - Накъде тръгнаха?
Килиън. Не, чуй ме. - Мисли.
Те ще го убият. Ще загине във Фарбранч.
Фарбранч.
Погреби го на спокойствие. След това ела в града.
Килиън. - Бен.
Сбогом, Бен. Пази го. Нашето момче.
Момчето ни. Пази го.
Каквото и да стане, "стой пред мен".
Момичетата не се ли изморяват?
Вървим от часове.
Боже, извънземните момичета са бързи.
Изморих се. Бъди мъж.
Не бива да разбира, че си изморен. Знам. Не бъди слаб.
Надявам се, че това е пътят. Дано сме на правилен път.
Може ли по-бавно? Ще разбере, че се изморих.
На кого му пука? Ръката ме боли.
Мамка му. Адски много ме боли.
Изморен съм.
Ще се инфектира. Сигурно ще умра.
Мамка му. Ножът.
Нещо се приближава. Спакъл. Бъди мъж.
Манчи!
Проследил си ни дотук.
Това е Манчи. Явно ще дойде с нас.
Хайде, момче.
Никога не съм се отдалечавал от Прентистаун.
Надявам се това да е правилният път.
Знаеш ли къде отиваме?
Да. Определено. Може би.
Определено. Може би.
Вадете ножовете! Вземете всичко необходимо.
Нови батерии. Дай ми ги.
Нови батерии.
Да вървим!
Не са работили от 20 години. - Поправете ги.
"Ако някой от нас загине, "загиваме всички."
"Ако някой от нас загине, загиваме всички."
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
Пази го, Бен.
Не можеш да ме контролираш.
"Аз съм кръгът."
"Дъжд се изсипа, наводненията дойдоха,
"а ветровете удряха по домовете.
"А падението му бе велико."
Манчи. Излез от водата.
Какво беше това?
Обядът ни.
Това е невероятно. Какво е това?
Какво още криеш в раницата?
Чудя се дали е отровно според цвета на месото.
Вероятно няма значение, щом е вече сготвено.
Същност, не е никак зле.
Хайде. Трябва да хапнеш.
Просто не мисли.
Точно така.
Не е толкова зле, нали?
Може ли още малко?
Да.
Благодаря.
Всичко, което съм яла досега, е било генно създадено.
Какво значи това? - Създадено е в лаборатория.
Нямате ли риба на Земята?
Никога не съм била на Земята. - Какво?
На кораба ли си родена? Не си ли от Земята?
Отнеха ни 64 години, за да стигнем тук от Земята.
Не изглеждаш на 64 години. Руса коса. Красива. Много красива.
Не обръщай внимание на това.
Баба ми и дядо ми са били оттук.
Нещата са се усложнили, а се искали повече за децата си,
затова са се записали за поредното приключение.
64 години. Значи са тръгнали преди първата вълна.
Защо дойде, щом не знаеш какво те очаква тук?
Защо някой би си търсил нов дом?
Надявали са се нещата да са по-добре тук. Но не са знаели за Шума.
Значи и родителите ти са родени на кораба?
Те още горе ли са?
За какво си мисли?
Трябва да вървим.
Тайни.
Тишина. Тя е тиха. Не чувам Шума.
Тя пази тайни.
Тя има тайни.
Не съм те молила да ми помагаш.
Не съм казал нищо. - Да, но мислите ти го правят.
Мислите ми? - Да.
Странно е да чувам мислите ти. - Не знам какво се случва в ума ти.
Не знам какво си мислиш.
Може да не харесваш кучето ми, може да ме удариш по главата с камък.
Защо да го правя. Картата е в ума ти.
Добра логика.
А и харесвам кучето ти.
Ами ако свещеникът е бил прав?
Какво се опитва да направи? Открийте я. Трябва да постъпим правилно.
В разстоянието до хоризонта,
виждаш ли онази гора?
Това са Спакъл. Ще се отправим на запад.
Те са извънземни.
Опитват се да ни убият. - Не сме ли ние извънземните?
Какво имаш предвид?
Те са местното население, то ние сме извънземните.
Избиха всички жени в града ми, включително майка ми.
Те са извънземните.
Вървим от цяла вечност.
Как разбирате, че е вечер?
Никога не се свечерява.
Студено е, мамка му!
Глупак!
Чудесно. Не ме видя.
Видях те.
Дъждът е по-студен отколкото предполагах.
За първи път ли виждаш дъжд?
Баща ми ми е разказвал.
Тъга.
Тя е тъжна.
Какво да сторя? Сигурно е гладна.
Как се е озовало това тук?
Гордея се с теб, синко. И майка ти би се гордяла с теб.
Родителите ми са мъртви.
Разболяха се на кораба. Нямаше да стигнат до Новия свят.
Съжалявам.
Обещаха ми, че аз ще стигна тук.
Че ще заживея по-добър живот.
Отказаха се от всичко заради мен.
Не си го представях точно така.
Самотна е. Като мен.
Да, малко.
Какво правиш?
Съжалявам.
Аз съм Тод Хюит. Не знам какво си мислех.
Ще се разходя. Аз съм Тод Хюит.
Манчи, ела.
Аз съм Тод Хюит.
Манчи!
Казвам се Виола.
Какво? - Аз съм Виола.
Аз съм Тод. - Тод Хюит. Знам.
Аз съм Виола.
Виола.
Висок глас. Виола.
Ела насам.
Манчи. Спакъл.
Какво беше това?
Това е селището на Спакъл.
Назад! Залегни.
Тод, бий се. Бъди мъж. Овладей мислите си.
Те убиха майка ти. Спри! Бъди мъж! Овладей се.
Убиха майка ми! Млъкни! - Тихо.
Опитвам се. Спри. Аз съм Тод Хюит.
Аз съм Тод Хюит. Не!
Тод, спри!
Ще го убия.
Кълна се, ще го убия. Проклятие.
Какво правя? Грешка.
Кметът каза, че трябва да го убия.
Не ме гледай така. Убивам, за да оцелея. Не знаеш нищо. Не разбираш.
То можеше да ни убие.
С убийството му щеше да решиш всичко ли?
Защитавах те.
Нападна теб, не мен.
Не искат да делят планетата си с нас.
Избиха жените. Всичките.
Вярваш ли на думите на този човек?
Кметът ни е герой.
Това не променя въпроса ми.
Глупак. Какъв глупак. Голям глупак си, Тод. Не съм го казала.
Фарбранч.
Фарбранч?
Това Фарбранч ли е? - Да, това трябва да е.
Грозде.
Почакай.
Странно е. Къде са всички? Не споменавай Прентистаун.
Ще го убият във Фарбранч! - Не споменявай откъде си.
Имат инструменти, сигурно са наоколо.
Може Спакъл да са дошли.
Куче.
Това е малко момиченце. Що за място е това?
Какво правите тук?
Това Фарбранч ли е? - Не са местни.
Да.
Много е малка. Още едно момиче.
Не съм най-младият.
Шумът не й се е отразил на жените.
Трябваше да са мъртви. - Спри!
Какво става? - Почакайте. Ще повикам кмета.
Що за място? Има жени навсякъде. Имат и деца. Няма логика.
Какво става? Господи. Бебе.
Шумът не ги е докоснал.
Господи. Кметът им е жена.
И аз така знам. Откъде сте?
Овладей мислите си. Аз съм Тод Хюит.
Тод Хюит, откъде си? - Не казвай откъде си.
Прентистаун. - Прентистаун?
Какво търсят тук?
Нямат работа тук.
Истина ли е?
От Прентистаун ли сте?
Страхувай се, момче.
Всеки глупак, дошъл от Прентистаун, увисва на въжето.
Това не е хубаво. Спукана ми е работата.
Гадост. Хайде, Тод, бъди смел.
Мисли за нещо смело. Птици. Не. Те не са достатъчно смели.
Добре. Започва се. Ще се справя и с тримата.
Дали ще се справя с четирима?
Може би не трябваше да плюя.
Кмете, познавате закона.
Законът не важи за момчета.
Ти си от Прентистаун, нали, Матю?
Какво? -Не знаех, че ще го направят
Какво значи това?
Напусни града ни, момче,
или ще се разкайваш. - Този е луд.
Не искам да чувам заплахи от когото и да било.
Връщайте се на работа.
Добре дошли сте да останете при мен.
Ще ви наблюдавам.
Хайде, разопаковай нещата.
Размърдай се!
Чарли! Илай! Съберете хората си и намерете храна за мен и кмета.
Останалите си починете. Размърдайте се, хайде!
Да не си почиват дълго. - Да, сър.
Онзи кораб лети към нас. Ще дойде всеки момент.
Навсякъде. Мерзост!
Грешници! Мерзостта е навсякъде. Обгражда ни.
Ангелът ще ни накаже. Нечестието носи мерзост.
Човешкото нечестие е велико!
Мислите му! - Владей мислите си, свещенико.
Нечестието на греха. - Плашиш хората.
Прегърнете подаръка, даден ни от тази земя. Истината.
Истината, подаръкът на Шума.
И срещнете наказанието си. Наказание.
Наказанието, за което говориш...
Ще убие всички ни, но ще пощади само теб ли?
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
Криеш мислите си като жена.
Приемам го като комплимент. - Не е.
Слабостта ни изяжда отвътре. - Благодаря за проповедта.
Виждам истината. Знам истината.
Виола, можеш да спиш тук.
Тод, ще спиш в съседната стая с баща ми.
Ще ви намеря чисти дрехи, но трябва да се изкъпете.
Не са ми нужни чисти дрехи. - Напротив.
Какво правиш?
Къпя се. Защо? - С дрехите ли?
Да. Миришат по-зле и от мен.
Прекрасно е.
Никога не съм се къпал с топла вода.
Трябва да изпратя съобщение на кораба си.
Добре.
Ние сме заселници, водещи прост живот,
затова не използваме машини, за да оцелеем.
Не можете да контактувате с никого ли?
Нямаме връзка с никое селище извън пределите ни.
Дрехите, за които помоли. - Благодаря.
Колко ще останат? - Благодаря ти, Джули.
Това не ви е зоопарк.
Вървете си.
Новините за новите заселници се носят бързо.
Хората се боят от непознатото.
Кога ще кацна кораба ти?
Може да е всеки момент. Ако не се свържа с тях,
ще се прехвърлят в друга система, а аз ще остана тук.
Надявам се да не дойдат, за да остане тук.
Извинявай. Не бих си го помислил.
Може да се свържеш с кораба си в Рая.
Раят? - Първото селище.
Друг град? Още хора?
Не мислиш, че има само две селища в целия Нов свят, нали?
Не, разбира се. Мислех, че е само едно.
Тръгваме на сутринта. Искам да остана с теб, Тод.
Искам да бъда с теб. Целуни ме, Тод.
Не, почакай. Не исках да си го помисля.
Виола.
Мъже и жени не спят на едно и също място,
защото издават много Шум.
И аз ли издавам толкова много Шум?
Цяла нощ ли е така?
Настанявай се.
Жени! Жени! Фарбранч!
Стигнали са до Фарбранч. - Подгответе се.
Грешници! Шумът изисква мъченик.
Къде отиваш, свещенико? -Ангелът ни чака!
Ще хвана момичето. - Не. Хората ми ще се погрижат.
Не искам да я убиеш-
Мъченик! Наказание!
Проследете го. Внимавайте. - Разбрано.
Тя няма да избяга. - Грехове!
Ако скоро не се свържа с тях, няма да кацнат, а аз ще остана тук.
Не й харесва тук.
Не я вини.
Ще ме остави, за да тръгне с тях.
Повече няма да я видя.
Не можеш да заспиш ли? - Да.
Аз също.
Какво е това?
Дневникът на майка ми.
Бен го е сложил в раницата ми.
Какво пише вътре? - Не знам. Няма значение.
Не искаш ли да разбереш повече за майка си?
Починала е, когато съм бил малък.
Можеш да разбереш каква е била. - Мъртва. Тя е мъртва.
Това е тя. - И аз загубих родителите си,
но аз не се гневя. - И аз не се гневя.
Показваш гняв! Извинявай.
Бих дала всичко за нещо, което да ми напомня за родителите ми.
Може би и аз. - Ти вече го имаш. Книгата.
Не мога. Не мога да чета, Виола.
Арън изгори всички книги, когато бяхме малки.
Щом сме родени с Шума,
това е единственото, което ще ни образова.
Шумът ще бъде светлината в мрака.
Ще ти почета, ако искаш.
Да, моля.
Пише "К.Х."
Кариса.
Красиво е.
"Скъпи Тод, скъпи синко.
Започнах дневника в деня, в който се роди.
Ти си най-красивото нещо, което съм виждала в Новия свят.
Държейки те, усещам, че планетата
е направена изцяло от надежда."
... направена изцяло от надежда.
"Иска ми се баща ти да беше тук, за да те види.
Но Господ реши да ни го отнеме.
Приличаш на него.
Ще бъдеш висок, силен, красив.
Жените в Новия свят ще се влюбят в теб."
"Има мъж на име Дейвид Прентис,
който ни убеди да открием селище на отсрещната страна на блатото,
за да не може Шумът от останалия свят да ни достигне.
Прентис е пълен с тайни и срам,
а тази планета не позволява подобни неща.
Той крие мислите си по-добре от всички останали."
Аз съм кръгът, кръгът е с мен.
И ти, и всички останали в този град.
"През цялото време е много шумно.
Мъжете не искат жените да знаят всичко за
тях, щом мъжете не знаят всичко за жените си."
Необикновените мъже са нужни, за да държат кръга цял.
"Почти всички мъже се пречупват.
Прентис и Арън са в ума на всички."
Истината. Грешник! - "Наложиха вечерен час."
Навсякъде има жени. - "Мъжете се обръщат срещу нас."
Мъжете трябва да убиват.
"Арън, свещеникът, каза, че жените не са
докоснати от Шума, защото нямат души."
"Ясно ми е какво предстои." -Мерзост, навсякъде.
"Ако нещата се объркат, търси надежда.
Искам да помниш песента, която ти пея всяка сутрин.
Пази я в сърцето си, момчето ми. Това е обещание.
Никога няма да те оставя. Никога няма да те измамя."
Какво се случва?
Какво следва?
Това е. Не е писала повече.
Не са били Спакъл.
Мъжете са избили мъжете.
Мъжете трябва да убиват.
- Ще го убия.
Нежелан. Слаб. - Вярваш ли на
всичко, което ти казва онзи мъж?
Избил е всички жени. - Кметът не ти е приятел.
Това са деца.
Наложиха ни вечерен час.
Не ме докосвай.
Аз съм кръгът, кръгът е с мен.
Кметът не знае какво е да си мъж.
Тод!
Предайте я!
Не ни принуждавайте.
Спрете работата. Отведете децата в плевнята.
Не излизайте без оръжие! На юг! Проверете вратите! В подземията!
Нищо не остана.
Отиди при баща си. Бил, вземи детето.
Виола.
Хилди. - Дейвид.
Вдигнахте много шум с идването си.
Според закона, всички мъже от Прентистаун увисват на въжето.
Забавно.
Не видях младия Тод по пътя си насам.
Тук ли е?
Прочети ми мислите.
Тук сме за момичето. Изправени сме пред общ враг.
Няма да предам жена на мъж от Прентистаун.
Тя не е жертва, а шпионин.
Дойде от нов кораб, тук е, за да ни отнеме всичко.
Земята ви, над която се трудите неуморно,
ден след ден, но ще превземам кораба ми, преди да превземат земите ни.
А хората от Фарбранч са добре дошли да се включат.
Момичето ми е нужно, за да не ги предупреди.
Не и този път.
Ти си лъжец!
Ехо?
Спокойно. Няма да те нараня.
Хилди ме изпрати.
Ще хвана момичето, ще я отведа при Прентис.
Ще ви помоля веднъж. Свалете оръжията, битката не е равностойна.
Не ще покажем милост на попречилите ни.
Спомнете си кой е той.
Не му позволявайте да влезе в ума ви.
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
Не можем да победим. Да се предадем.
Не си струва да се бием. Нямаме избор.
Какво има? Спаси Виола.
Какво се е случило?
Готов ли си?
Сритала му е задникът. - Да. Да вървим.
Насам.
Ще ви хванем!
Ангел!
Мъченик! Наказание!
Не ще се спасите!
Пусни го!
Добре.
Греховете измъчват душата. Слаб. - Залегни!
Страхливец!
Не, не!
Залегнете!
Страх ме е. - Това втората вълна ли е?
Най-накрая я пипнахме.
Давам ти шанс да спасиш живота на момчето.
Доведи момичето, обещавам, че няма да нараня сина ти.
Можеш да го спасиш.
Къде е той?
Вътре.
Тод!
Бен, ти ли си? - Синко! Вътре ли си?
Не стреляйте. - Тод?
Синко.
Добре ли си? - Да.
Бен.
Прочетох дневника.
Да го изкараме навън. - Няма къде да избяга.
Стига игрички.
Времето изтича. - Тя ще умре.
Имате една минута. - Застреляй я.
Не можехме да сторим нищо, синко. Опитахме.
Цареше единствено хаос.
Най-важното беше да бъдеш в безопасност.
Как си могъл да го криеш от мен? Живял съм в една лъжа.
Искахме да те защитим.
Това не е защита, а живот в лъжа. - Съжалявам.
Нека те защитя сега.
Нека вляза вътре, за да хвана момичето. Ще успея.
Съжалявам, татко.
Къде е тя? - Не му вярвам.
Благодаря ти, Бен. Знаех, че мога да разчитам на теб.
Какво ще направи? - Пипнахме те, момиче.
Радвам се да те видя отново.
Ще ми се обстоятелствата да бяха по-добри.
Тод Хюит! - Свещеника!
Видях реката, извор на живот!
Виола, качвай се в лодката.
Качвай се!
Не мога да плувам. - Няма да се наложи!
Давай!
Тод Хюит!
И той влезе в река от пламъци!
Не, не, не!
Виола!
Не!
Мъченик! - Тод!
Тод!
Манчи!
- Тод!
Виола!
Виола, плувай към лодката!
Хвани ръката ми. Държа те.
Хвани се за лодката.
Манчи!
Арън, недей!
Не!
Тод, недей!
Арън! Не!
Аз съм Тод Хюит.
Няма го, мъртъв е. Аз съм Тод Хюит. Мъртъв е.
Манчи, няма го. Мъртъв е. Спри!
Бъди твърд. Сълзите показват слабост.
Бъди твърд. Манчи.
Мъртъв. Млъкни, Тод. Стига, бъди мъж.
Всеки умира.
Съжалявам, Тод.
Това е просто куче.
Аз съм Тод Хюит. Убий го.
Смърт. Смърт.
Хубаво.
Тод!
Този път изглежда по-сигурен. Сигурно е пътят към Рая.
Виждала съм тези постройки на плановете на кораба.
Захранват електрическите влакове.
Спри! Бъди мъж. Аз съм Тод Хюит.
Харесвах го.
Аз също.
Най-добро куче, което съм виждала.
Той е единственото куче, което си виждала.
Ти си добър човек, Тод Хюит.
Няма да те целуна.
Не си мислих...
"Аз съм кръгът, кръгът е с мен."
Това е стар кораб от Заселването.
Като нашият е, но е от първо поколение.
Внимавай! Корабът е 3-4 нива под земята.
Това е крилото.
С този кораб е дошло семейството ми тук.
Тод, виж.
Да вървим. Скоро ще са тук.
Трябва да вървим. Ще стигнем до Рая.
Не, няма време.
Има спешен комуникатор две нива надолу. Ако работи, ще го използвам.
Добре ли си?
Да. Добре съм.
Готов ли си? - Да.
Това е жестоко.
Какво е всичко това? - Криокамери за конете.
Тук е има коне? - Имало е, преди.
Ние сме ги заселили на Новата земя.
Жестоко.
Насам.
Нищо ти няма.
Тя се изгуби.
Не бих искал да си тръгне. Тя ще се прибере. Ще си тръгне.
Това е сбогуване.
Давай, попитай я. Попитай я.
Не!
Какво?
Антената е счупена.
Бяхме толкова близо.
Ако си приключила тук долу, ще се изкача по-нагоре.
Помогни й.
Благодаря ти.
Какво правя, мамка му? Добре.
Момчето е вътре.
А момичето?
Не я видях.
Обградете кораба и чакайте заповеди.
Трябва да я върнем у дома.
Мамка му.
Дишаш.
И действай.
Ще се справя.
Хайде, Тод. Ти можеш.
Не поглеждай надолу! Защо го направих?
Върни я у дома.
Готов съм. Това е. Дано се получи.
Моля те.
Жертвоприношение!
Откажи се! Тод Хюит!
Как ще го открием вътре? - Тод Хюит!
Време е да се покажеш, синко.
Или ще застрелям Бен. - Не! Не го слушай, Тод!
Пусни ме! - Убиец!
Нямах милост към онези жени.
Не различих Божия глас от Шума.
Аз съм грешник! Убий ме!
Убий ме.
Пречисти ме от греха!
Пречисти ме!
Убий ме!
Аз съм грешник!
Ще горя в пламъци!
Не! Не! - Изкупление.
Изкупление.
Аз съм грешник!
Изкупление.
Знам какво е сторил. Ти си убиец.
Къде е тя?
Пусни го.
Тод, къде е момичето?
Аз съм Тод Хюит.
Не, почакай! Бен!
Бен! Кучи син!
Ще се оправиш. Спокойно, тук съм.
Съжалявам. - Знам. Спокойно.
Трябваше да ти кажем истината. - Всичко е наред.
Тук съм.
Ако искаш да се сбогуваш с баща си,
предай ми момичето. - Трябваше да му се опълчим.
Знам. Спокойно. Легни, Бен.
Пази го, Бен.
Онова момиче те използва, Тод.
Тя те мрази.
Мрази мислите ти.
Къде ми е ножът?
Да.
Чу ли това?
Свърза се с тях!
4000 души на път да ни унищожат.
Щастлив ли си, Тод?
Мислиш ли се за победител?
Аз съм Тод Хюит.
Няма да се скриеш от мен. - Бий се. Млъкни.
Чувам мислите ти откакто се роди.
Аз съм Тод Хюит. Тихо.
Аз съм Тод Хюит.
Аз съм Тод Хюит. Млъкни!
Аз съм Тод Хюит.
Той уби майка ми.
Мислите ти са твоята сила.
Можеше да ги използваш, Тод.
Сила! Шумът.
Сила.
Може да ги използваш, Тод.
Ти не си убиец, Тод.
Това не е в кръвта ти,
а в моята.
Виж какво ми стори.
Накара мъжете да убиват.
Защото не искаше всички онези жени
да разберат какъв същност си.
И какъв съм?
Страхливец.
Страхливец! Накара мъжете да ни убият.
Можеш само да убиваш, Дейвид.
Погледни какво ми стори.
Убий, за да оцелееш. - Виж какво стори.
Убиец!
Ти изби всички ни!
За всички нас ти си един страхливец.
Тод.
Спокойно. Тук съм, Тод.
Не. Тук съм.
Пристигнаха.
Махнете се. Трябва да бягаме!
Успяхме.
Не. Тук съм. Успяхме.
Жив съм.
Къде съм? Жив съм!
Как така още съм жив?
Виола. Тя е тук.
Къде другаде да съм?
Добре ли си?
Да. Спиш от дни.
Къде сме?
На кораба ми. - Кораб.
Нейният кораб?
Хора. Нейните хора.
Това е втората вълна.
Ще останете ли? - Да.
Обещаха ми, че ще стигна дотук. Ще открия по-добър живот.
Не си го представях точно така.
На мен ми харесва.
Нима?
На тях дали им харесва?
Ще ги разведем.
Тя дали ще ме целуне?
Млъкни, Тод. Аз съм Тод Хюит..
Аз съм Тод Хюит.
Превод - Ростислав Кирилов Yavka.net