Мамо? - Да?
Какъв звук издава барабанът, когато падне върху метал?
Нямам представа.
Забавен си. - Благодаря.
Трябва да го разкажеш на баща ти. Ще му хареса.
Те винаги побеждават. - Невинаги. Притесняваш ли се?
Мислех, че тази година ще е различно.
Понякога трябва да правим неща, които ни плашат, за да пораснем.
Да.
Купихме ти нови кънки, така че...
Трябва да продължа да играя.
Така те искам, хлапе.
Ф А Т А Л Н И П О С Л Е Д И Ц И
Пет лицеви опори.
Дано е станала. Не е на почивка.
Опитва се, Филип. Изключиха я от училище.
Не е обрала банка.
Добро утро, татко. Грейс. - Добро утро, Луси.
Закъснявам.
Един от любимите ми акценти е този остров от опушен мрамор.
Представяш ли си? След всичко, което направих за нея.
Каза ли й как се чувстваш?
Мислиш ли, че мога да й кажа как се чувствам?
Има още две спални до дневната.
Съжалявам, че се чувстваш толкова... - Празна?
Няма друга дума, с която да го опиша.
Празна.
Всичко хубаво. - Довиждане.
Раздялата винаги е трудна.
Не беше лесно.
Шест месеца са почти нищо за една връзка.
Но са достатъчни, за да разбереш, че е Ерик не е за теб.
Да.
Колкото повече му казвах, толкова по-силна се чувствах.
Това е добре. Каква е причината според теб?
Ти си причината.
Мисля, че ме надценяваш.
Не мисля така, д-р Кларк.
Добре.
Сигурно ще ми липсват някои неща.
Какво ще ти липсва?
Той е умен.
Чаровен и интуитивен.
Но няма да ми липсва...
Боже мой.
Твърдоглавието и непреклонността му.
Искаше да знае какво правя във всеки момент
и да контролира живота ми.
Съжалявам, аз съм виновна.
Дори сеансите с теб, които ценя...
Той знаеше, че ми спасиха живота.
Ненавижда психиатрите.
Казваше, че са шарлатани и измамници.
Наистина ли? - Да.
Трябва да се гордееш със себе си.
Едно е да виждаш истината, друго е да вземеш мерки.
Да.
Мислех си за лятото.
Искаш ли да отидем в Британска Колумбия
и да наемем къщата край езерото, която обичахме?
Може би.
Да отидем на семейна почивка, както правехме навремето.
Съжалявам, трябва да наваксам с работата.
Добре.
Здравейте.
Днес ни гостува д-р Ванеса Фанинг - деканът на университета.
Ето я. Аплодирайте я.
Продължете, д-р Кларк. - Благодаря.
Днес ще говоря за едно клинично проучване.
Ще наречем пациентката Мери.
22-годишна жена. Има по-голям брат. Произхожда от богато семейство.
С брат й са отраснали в имение, построено от дядото.
Бащата страдал от биполярно разстройство.
Майката - от депресия.
Когато Мери навършва 11 години, майката се самоубива.
В колежа пациентката прави първи опит за самоубийство.
Когато започнах да я лекувам, беше на психотропни лекарства.
След дълго лечение в частно психиатрично заведение
разбрахме, че стандартната терапия не може да помогне на младата жена
да си стъпи на краката.
Ето защо...
... използвах съвсем нов подход.
Изоставих обичайните методи
и седнах срещу нея като още един човек с проблеми,
недостатъци и страхове.
Изпълнен със съжаление,
тъй като аз също бях преживял травма.
Разказах й целия си живот.
Доверих й неща, които не съм споделял с никого, дори с жена си.
Исках да разбере,
че не е сама, че отчаянието й не ми е чуждо.
Исках да премахна срама, отровил живота й.
След 4 месеца симптомите й изчезнаха.
След 6 месеца преустанови медикаментозното лечение.
След 14 месеца се справяше толкова добре,
че започна да пише книга за болестта си
и пое контрол над връзките си.
Най-накрая Мери отново заживя нормално.
Чудесна лекция. - Ванеса, знам какво си мислиш.
Радвам се, че си постигнал такъв напредък с пациентката.
Повлияло ти е положително.
Не това си мислиш. Казвай.
Не е прието да споделяш лична информация с пациента.
Така е.
Тревожа се за теб и за нея,
като знам през какво мина семейството ти.
Добре сме. Ще се справим. - Ще се чувствам по-спокойна,
ако пациентката ти продължи да пие лекарствата си.
Много си старомодна. - Филип.
Довери ми се.
Добре.
Как са Луси и Грейс? - Добре са.
Ще се радвам да се видя с Грейс довечера.
Да. - Ако уговорката остава.
Ще се видим довечера.
Здравей, Дафни. - Д-р Кларк?
Какво има?
Мъртва е. Джоан. Най-добрата ми приятелка.
Съжалявам. - Мъртва е.
Боже мой!
Как е станало?
Отишла да бяга във "Форест Парк" в Портланд.
Шофьорът избягал.
Блъснали са я с кола. - Добре, чуй ме.
Убили са я. - Изслушай ме.
Знам от какво се страхуваш. Вече не съм лабилна.
Но имам нужда да поговоря с някого. - Ще бъда там след час.
Утре ще дойда. До скоро.
Задължително трябва да се видим. Не бива да пропускаш час.
Утре те чакам в кабинета, за да поговорим.
Благодаря.
До утре.
Точно по средата.
И един ден Джорди го строши.
Отнесе го с един удар, и край на играта.
Браво на него. - Горкото бебе.
Добре че си държах устата затворена.
Признателна съм ти, че не притискаш сина ни.
Бяха най-скапаният бейзболист.
Филип се държеше като психотерапевт, когато се прибираха от хокей.
"Какво мислиш за играта, Евън?"
Да.
Защо си е вкъщи?
Изключиха я от училище. - Защо?
Хванали я с кокаин. Класическа тийнейджърка.
Може ли да не го обсъждаме сега?
Предлагам изобщо да не го обсъждаме.
Татко?
Полицията те търси.
Какво?
С какво мога да ви помогна?
Сигурно е скочила оттам. Все още търсим предсмъртно писмо.
Куриер на Ю Пи Ес извършвал последна доставка и я открил.
Съжалявам, че те доведох тук,
но твоят номер е вписан за контакт при спешен случай.
Разбирам.
Няма следи от насилие.
Няма сигнали от съседите.
Няма улики за престъпление. Съжалявам.
Какво става тук? - Господине.
Защо сте дошли? - Кой сте вие?
Джеймс Флаг. Какво става, къде е сестра ми?
Станал е инцидент. - Какво? Може ли да...
Искам да видя сестра си. Тя добре ли е?
Ние ще се погрижим.
Успокойте се!
Дафни! - Дишайте.
Дишайте. - Пуснете ме!
Медик! - Дафни!
Това е сестра ми! Тя ми е сестра, моля ви!
Здравейте, аз съм Филип Кларк - психиатърът на сестра ви.
Знам какво преживявате и искрено съжалявам.
Мисля, че семейството ни е прокълнато.
Няма на кого да се ядосваш. Ние сами сме си виновни.
Аз съм виновен.
Останах сам.
Знаех, че обича Джоан.
Усетих болката в гласа й, когато ми се обади.
Но беше спокойна.
Реших, че не се налага да бързам за насам.
Аз...
Оставих я да се изплъзне между пръстите ми.
Аз просто... - Тя се обади и на мен.
Не мисля, че можехме да направим нещо.
Просто не става така.
Аз и ти. Двама непознати...
... забъркани в тази история.
Разбира се, че ще поема часовете ти, Филип.
Благодаря ти.
Загубих душевното си равновесие.
Ще си взема почивка и ще си го възвърна.
Аз съм тук, за да те подкрепям, а не да те съдя.
Знаеш го. - Знам.
Този път отдели време, за да превъзмогнеш случилото се.
Не бързай. - Добре.
Трудно е да загубиш пациент. Нормално е да скърбиш.
Филип?
Здравейте. - Здравейте.
Тук ли е д-р Кларк?
Да.
Имам нещо за него. - Татко?
Благодаря. - Говори по телефона.
Здравейте. - С какво мога да ви помогна?
Тъкмо сядахме на масата.
Съжалявам, не се съобразих. Аз съм Джеймс Флаг.
Брат съм на пациентката, която... - Съжалявам.
Не се тревожете. - Ще го извикам.
Много ви благодаря. - Филип?
Здравей.
Съжалявам. Открих адреса ти и дойдох.
Исках да ти върна книгата. Надписана е с твоето име.
Опразвам къщата. Преглеждах кашоните.
Предположих, че ще си я искаш. - Да, благодаря.
Съжалявам, че си се разкарвал. - Не ми се седеше вкъщи.
Както и да е, ще тръгвам. - Добре.
Джеймс?
Как си?
Какво да ти кажа...
Карам я някак.
Съжалявам.
Няма защо. - Филип.
Питах се дали Джеймс е вечерял.
Не знам. - Искаш ли да вечеряш с нас?
Той само се отби да ми остави книгата.
Поръчах тайландско. Ще се радваме да вечеряш с нас.
Ако искаш да останеш, заповядай.
Сигурни ли сте? - Да, влизай.
Благодаря.
За нищо.
Мога само да си представя какво ти е в момента.
Колко време си живял в чужбина?
Вече не си спомням точно.
Като малък заминах за Англия. Ходих на училище
и после останах там.
В чужбина се чувствам повече у дома си, отколкото тук.
Разбрах, че пишеш книга.
Да.
Това е вторият ми опит. Първият беше потресаващ.
Наистина. Пълен провал.
Но за мой късмет, никой не я е чел.
Както и да е, причината да се върна в Щатите е... беше...
Освен че исках да видя сестра си, един агент харесал
няколко от главите на книгата ми
и си уговорихме среща.
Чудесно. - Наистина.
Бях написала 4 страници от моя шедьовър,
когато взех лиценза за агент на недвижими имоти.
Четири страници са повече от нищо.
Всеки трябва да започне отнякъде. А ти, Луси?
Каква искаш да станеш?
Имам много идеи,
но засега нищо конкретно.
Не се притеснявай. Разбирам.
Все още е много млада.
Искате ли кафе? - Аз - да.
С удоволствие. - Чудесно.
Благодаря.
Късметлия си.
Няма нищо по-важно от семейството, а твоето е страхотно.
Благодаря.
Сигурно те побъркват понякога,
но повярвай ми, имам око за ценните неща.
Довиждане. - Чао.
Здравей, Ванеса. - Извинявай, че те прекъсвам.
Имаш ли възможност да наминеш следобед?
Да. Трябва да свърша някои неща. 15 ч. устройва ли те?
Идеално.
Добре.
До скоро. - Чао.
Чичо Фил! - Здравей, Лили.
Радвам се да те видя.
Защо си вкъщи? - Излизам в сесия.
Дойдох да опразня хладилника.
И аз затова съм тук.
Кой родител ти трябва?
Баща ти.
Казаха ми за Луси.
Наистина съжалявам.
Кажи й, че винаги може да говори с мен. Тя ми е като сестра.
Много си мила. - Татко е в кабинета си. До скоро.
Това е първо издание на "Спасителя в ръжта".
Ако офертата е над 40, имаш шансове.
Не, ще ти кажа. Добре. Здравей. - Съжалявам, че те безпокоя.
Искам да те помоля за услуга. Търся една книга - "Игра на сенки".
Не успях да открия копия онлайн.
Името на автора? - Джеймс Флаг. С "Г".
С "Г".
Исторически роман, публикуван в малък тираж във Великобритания.
Мога да я поръчам. За кога ти трябва?
Възможно най-скоро. - Седмица, най-много две.
Добре.
Как си?
Много добре.
Чудесно. Всичко е наред.
Дрога.
Изпаднала наркоманка.
Здравей. - Здравей.
Извинявай, не исках да те стресна. - Няма проблеми.
Видях те от кея. Семейната ни лодка е на пристанището.
Нещо против да... - Не.
Благодаря.
Много ти благодаря.
Бързаш ли?
Чудесно.
Ела с мен.
И две кафета за вас. - Много ви благодаря.
Хубаво е.
Какво?
Какво има?
Нищо.
Просто не очаквах да те видя да се връщаш пеша от училище.
Защо? Обичам да ходя пеша.
Имах предвид сама.
Не очаквах да се прибираш сама.
Мислех си, че момиче като теб има много приятели.
Предполагах.
Но ти нямаш, нали?
Защо?
За първи ден съм в това училище.
Миналата седмица ме изритаха от старото.
Сериозно? Защо? Какво си направила?
Смърках кокаин в кабинета по химия.
Да, за такова нещо те изхвърлят.
Чудно.
Дано коката си е заслужавала.
Няма значение.
Да.
"Кръвта на Дафни Флаг е по ръцете на този човек.
Намесата му в живота на пациентите
и експериментите му доведоха до смъртта й.
Ако незабавно не вземете мерки,
вие също ще изцапате ръцете си с кръв."
Друг път имала ли си оплакване срещу мен?
Не. - Тогава защо му обръщаш внимание?
Не му обръщам внимание, но не мога да го игнорирам.
Като декан
и като твой приятел трябва много да внимавам какво казвам.
Добре.
Нека подходим методично.
Използвал ли си я, за да решаваш проблемите си?
Това е нелепо. Дадох за пример мои проблеми,
за да й помогна.
Защо? - За да спечеля доверието й.
Преди това се опитваше да ме провокира.
Ти как реагира?
Не реагирах.
Имала ли е мисли за самоубийство напоследък?
Не, не знам.
Довел ли си я до отчаяние, което я е довело до самоубийство?
Ти как мислиш? - Няма значение какво мисля.
Шегуваш ли се?
Стига, моля те!
Какво има?
Нищо, мислех какво би станало...
Да?
Чудех се какво би било, ако бяхме приятели?
Без тайни, без лъжи.
Приятели.
Добре ли мина първият ден?
Как беше при теб?
Нормално.
Както обикновено.
Филип, чакаме те.
Добре ли си? - Да.
Джеймс, момчето от снощи, дойде при мен тази сутрин.
Иска да продам къщата на сестра му.
Сериозно?
Защо, какво има? Това ми е работата.
Върша я всеки ден. Имам всякакви клиенти.
Да, знам.
Не виждам нищо нередно. - Така е, разбирам.
Наистина ли? Струваш ми се притеснен.
В такъв случай...
Ще се наложи да го превъзмогна. - Да.
Ало?
Казвам, че горната ценова граница, която споменах,
става все по-висока.
Това е добре, нали? - Да, много добре.
Задължен съм ти.
Извини ме, ако не съм изразил благодарността си подобаващо.
Моля те, Джеймс, ти все още минаваш
през много труден период.
Сигурен съм, че много добре ме разбираш.
Аз не...
Отдавна не съм говорила за това.
Не е нужно, моля те. Нямах намерение да...
Със съпруга ми имаме различно виждане за справяне с проблемите.
Не говорим за случилото се.
Ще ми кажеш ли още един? - Дадено.
Коя част на тялото обича цветето?
Нямам представа.
Устата, защото е цветна.
Забавен си.
Трябва да го разкажеш на баща ти.
Дори не бързахме.
Имаш добро чувство за хумор. - Благодаря. Наследил съм го от теб.
Така си е.
Водех го на тренировка по хокей. Аз карах.
Притесняваш ли се? - Да.
Минавах по Уиндзър Роуд.
Детенцето ми.
Понякога трябва да правим неща, които ни плашат, за да пораснем.
Купихме ти нови кънки, така че... - Трябва да продължа.
Така те искам.
Всичко е наред. Тук съм.
С теб съм.
Ало? - Г-жо Лидиард, Филип се обажда.
Как сте? - Добре.
Часът е 15,20, а Фреди още го няма.
Фреди няма да дойде. - Всичко наред ли е?
Не, не е. Търся нов психотерапевт. - Може ли да попитам защо?
Знаете защо. Не ме търсете повече.
Ало?
Здравей.
Няма да се бавя. - Почакай.
Къде отиваш? - В библиотеката. Ще уча по история.
Кой ще те закара и кой ще те прибере?
Ева, от горния курс. Приета е в "Йейл".
Чао. - Чакай малко.
Защо ме гледаш така?
Как? - Все едно не ми вярваш.
Аз съм ти баща и отговарям за безопасността ти.
Защо не дойдеш да се запознаете?
Излез да ме излагаш пред приятелите ми.
Здравей.
Какво ще правим? - Довери ми се.
Така, да видим...
Стига, сигурно си го усетил вечерта, когато дойде.
Кое? - Напрежението.
То е запазената марка на семейството ми.
Защо има напрежение между вас?
Без лъжи, нали?
Да.
Имах полубрат.
Загина в катастрофа преди три години.
Баща ми и мащехата ми обичаха да са заедно...
Нека позная.
И двамата са се отдръпнали, всеки в своя ъгъл.
И в отделен свят.
Там няма място за теб, нали?
Точно когато имаш най-голяма нужда от баща си.
И едно момиче, което никога не е създавало проблеми,
започва да ги търси навсякъде.
Изоставя приятелите, бяга от училище,
краде от магазините.
Прав ли съм?
Кой ти каза?
Ти.
Изписано е на лицето ти.
Ало? - Здравей, Филип. Слушай.
Получих още едно писмо. - Боже мой!
Заплашват да се обърнат към Щатската комисия.
Какво става тук?
Днес не дойдоха трима пациенти.
И то в един следобед.
Карал ли си се с някого?
Професионална завист? Студент, който ти има зъб?
Филип. Там ли си още?
Да. Не, не се сещам за никого.
Това поставя мен и факултета в много неизгодна позиция.
Не знам още колко дълго мога да удържам положението.
Разбирам.
Утре ще се видим. - Добре.
Джеймс. - Грейс.
Каква изненада. - Минавах наблизо.
Видях табелата.
Искам да намеря агент за къщата на Дафни.
Аз мога да ти помогна.
Ще ти запиша моя номер.
Ако имаш нужда от нещо, от къща или нещо друго...
Колко още ще живееш така, Грейс?
Здравей.
Луси се прибра.
Радвам се. Вече се бях притеснила.
Как си?
Отдавна не си ме питал как съм.
Сега те питам. Как си?
Добре.
Как върви в работата? Предложиха ли оферта за къщата на Джеймс?
Какво те прихваща?
Не те разбирам. - Защо се занимаваш с този човек?
Дойде веднъж и аз допуснах грешката да споделя с теб.
И сега искаш да говорим само за това.
Не е вярно. - И не, не съм го виждала отново.
Ехо? Джеймс?
Тук съм. Влизай.
Здравей, докторе.
Подреждам, така че...
Добре ли си?
Искам да си намериш друг агент на недвижими имоти.
Защо?
Дафни беше мой пациент и трябва да поставя граници.
Мислех, че щом Грейс е в бизнеса... - Джеймс...
Моля те да си намериш друг агент.
Така или иначе, се отказах да продавам къщата.
Поне засега. Мислех да се обадя на Грейс.
В такъв случай няма проблем.
Добре.
Може ли да те помоля за услуга, докато още си тук?
Какво?
Ще ми помогнеш ли с кушетката?
Трябва да тръгвам. - Трудно ще я пренеса сам.
Много ще ми помогнеш.
Благодаря.
Така.
Само да се завъртим.
Тук е добре.
Всъщност знаеш ли какво?
Да я преместим в края на килима.
Благодаря.
Виж, трябва да ти кажа...
Най-мъчителната болка, която съм изпитвал...
Това го знам от Дафни.
"Изпитваш най-мъчителна болка,
когато те карат да се срамуваш от това, че вършиш добро."
Не съм ти враг, д-р Кларк.
Никога не съм го твърдял. - Не беше и нужно.
Братът?
Само той би искал да ме нарани.
Защото те вини за смъртта й?
Но като вземем предвид наследствената обремененост,
трудно ли е да го повярваш?
Но защо? Какво общо има Дафни?
"Най-мъчителната болка..." Безсмислено е.
И това ти го каза в лицето? - Да.
Ако е с психотично разстройство, не би те обърквал.
Щеше да те нападне директно.
В кухнята. Там, където живее.
Не съм убеден, че не е психопат.
Извинявай, че закъснях. Мащехата ми ме задържа.
Как е тя?
Отнесена е, а баща ми се нуждае от психиатър.
Не я познаваш. Виждал си я само веднъж.
Обикновено не се държи така.
Както и да е. Къде отиваме?
Искаш ли бира? Добре. Не мърдай оттам.
Как си? Радвам се да те видя.
Познаваш ли Ванеса?
Джеймс!
Ела.
Семейни приятели. - Какво?
Приятели са на нашите. Да тръгваме.
Добре.
Виж го. Изглежда толкова тъжен. - Не е вярно.
Това е най-странното малко зайче. - Глупости.
Имах нужда да ме спасят. Пак заповядай.
Благодаря ти.
За всичко.
Няма защо.
Какво ще правиш, след като продадеш къщата на сестра си?
Не знам.
Ще заминеш, нали?
Да.
Вземи ме с теб.
Искаш ли?
Да.
Скъпа, ако това лято
все още искаш да заминем за Британска Колумбия, ще бъде чудесно.
Можем да помислим за пътуване до Европа или до Южна Америка.
Помниш ли Европа?
Мислиш ли, че това ще промени нещо?
Че зависи от теб след толкова години?
Не зависи от теб.
Здравей, Ванеса, налага се да отменя срещата ни.
Дано нямаш нищо против. Съжалявам. Чао.
Здравейте.
Това е къщата.
Отзад има басейн.
Дойдох да ти кажа,
че случилото се онзи ден беше...
Да.
Разбираш.
Да. - Не мога.
Аз...
Трябва да тръгвам.
Щатска комисия по психиатрия. - Ало?
Искам да подам жалба срещу един психиатър.
Бихте ли изчакали един момент? - Да, ще изчакам.
Това е тежък удар за целия факултет.
Може ли да ни кажете кой отправя тези обвинения?
Съжалявам, но решението на комисията е единодушно.
Ще говоря с Филип. - Много съжаляваме.
Благодаря ви.
Знам, че възнамеряваше да преподаваш през новия семестър,
но сега е невъзможно.
Комисията иска да се оттеглиш,
докато не завърши разследването по случая с пациентката.
Разбираш ли какво ти казвам?
Получих това известие от Олимпия.
Искат да отнемат лиценза ти
до изслушването от комисията.
Мислиш ли, че Джеймс стои зад това?
Не ме интересува. Не знам.
Намери някакво доказателство.
Трябва да се защитиш.
Качвай се.
Накъде потегляме?
Към Фиджи?
Рио? Рим?
Някъде далече оттук.
Студено ли ти е? - Малко.
Истински джентълмен.
Бира? - Да.
Веднага се връщам.
Грейс Кларк
Луси?
Луси!
Мамка му! Луси!
Луси!
- Пусни ме!
Какво те прихваща? - Шпионираш ли ме?
Докладваш ли им? - За какво говориш?
Излъга ме. - Ти си луда.
Каза, че не познаваш мащехата ми.
Не я познавам. - Защо ти звъни тогава?
Ще ти кажа.
Случайно се засякохме в града. Поздравихме се.
Попитах я дали познава добър оценител за къщата.
Обеща да ми се обади и да ми даде номера.
И сега се обажда. Това е всичко.
Вземи го.
Вземи го. Чуй съобщението.
Чуй го, ако не ми вярваш.
Хайде, вземи го.
Казах да го вземеш.
Стегни си багажа. Ще те взема по-късно.
Тръгваме довечера.
Благодаря ти.
Аз...
Искам да ти кажа нещо.
От години много внимателно минавам през етапите на скръбта.
Превъзмогвам...
... смъртта на Евън и...
Мислех, че съм се справил добре, но не съм.
Вместо това съм изработил механизъм за справяне.
И...
Той беше да обвинявам теб.
Не за друго, а защото
исках всички останали да изпитват същата празнота и болка като мен.
Не го заслужаваше, защото му даде живот.
Обичаше го и се грижеше за него.
А той обичаше теб повече от всеки друг.
Ти нямаше никаква вина.
Мога само да се моля да ми простиш.
Нещо се случи днес.
Всичко е наред. - Не, не е. Трябва да ги кажа.
Може и да не ми казваш. - Изслушай ме, моля те.
Не си длъжна да ми даваш обяснения. Ти не си виновна.
Аз те закарах до къщата му.
Аз те тласнах към него. Оставих те сама години наред
и отговорността и вината са мои.
Така че...
Съжалявам, Филип.
Луси
Свързахте се с Джеймс Флаг. Оставете съобщение.
Здравей, Джеймс. Чакам да ме вземеш.
Ще се видим, когато дойдеш.
Луси
Свързахте се с Джеймс Флаг. Оставете съобщение.
Свързахте се с Джеймс Флаг. Оставете съобщение...
Здравей. - Здрасти.
Искаш ли кафе? - Да, благодаря.
Не спирам да звъня, а ти не ми вдигаш.
Защо ми го причиняваш?
Пропуснато обаждане: Луси
По дяволите! Не може да бъде.
Проблеми?
Да.
Мога да погледна. - Не, няма нужда.
Разбирам, че искаш да си продължа по пътя. Няма проблеми.
Добре, погледни.
Дадено.
Секунда. - Добре.
Пътна помощ? Намирам се на ъгъла на...
Ще дойдат до час. - Задължена съм ти.
Искаш ли да отидем някъде през това време?
Не, благодаря. - Добре.
Надявах се да стигна до аптеката, преди да затвори.
Трябва да изпълня една рецепта на Луси.
Да вървим. Колата ми е ето там.
Ще отидем за нула време. Можеш да оставиш колата.
Не хапя.
Ти решаваш. - Добре.
Но трябва да побързаме. - Разбира се. Момент.
Благодаря. - За нищо.
Съжалявам, повреден е.
Не е далече, така че...
Тук завий надясно.
Подминахме пресечката, където трябваше да обърнеш.
Филип
Искаш ли да отговоря?
Здравей. - Здравей, аз съм.
Искаш ли да поръчам нещо за ядене и да гледаме филм довечера?
Грейс, добре ли си?
Грейс?
Къде си?
О, господи! - Грейс, къде си?
Спри колата, моля те. Казах ти да спреш!
Грейс?
Спри, искам да изляза.
Грейс!
Грейс, изчакай ме там.
Чуваш ли ме, Грейс?
Грейс!
Кажи нещо.
Здравей, докторе.
Най-мъчителната болка, която ще изпиташ.
Уиндзър Роуд.
Събуди се, пристигнахме.
Уиндзър Роуд.
Не!
Не! Не!
Съжалявам! Моля те!
Какво правиш? Пусни го!
Пусни го!
Здравей, Ванеса. - Говорих с Грейс.
Каза ми какво се е случило. Боже мой, Филип.
Не се тревожи. Всичко приключи.
Обади се в полицията. Сигурно има свидетели.
Грейс ще даде показания.
Вече се обадих. Качила се е доброволно в колата му.
Могат да го обвинят само в безразсъдно шофиране.
Предупреди ли Луси за него? - Утре ще й кажем.
Цял ден стои заключена в стаята си.
Полицията сигурно ще намери основание да го арестува.
Не могат да го открият.
Не е в къщата на Дафни.
Изчезнал е.
Луси?
Добре ли си?
Искам да ти кажа нещо.
Помниш ли онзи мъж, който дойде на вечеря - Джеймс Флаг?
Той е много болен и опасен човек.
Ако се виждате... - Защо да се виждаме?
Живеем в различни светове. Дори не разбирам защо ме питаш.
Защо реагираш така?
Всичко наред ли е?
Да.
Можеш да разчиташ на мен.
Можеш да говориш с мен за всичко.
Не ми се говори точно сега.
Недей. Остави ме, моля те.
Луси?
Какво си се разтропал? - Беше заключено.
Не заключвай, ако смяташ да си мълчиш.
Това е моята стая. - Не знам дали си добре.
Не говориш с мен. - Добре съм.
Искам да поговорим. Джеймс Флаг е изключително опасен...
Не искам да ме анализираш.
Не съм ти пациент, ясно? - Искам да поговорим.
Не искам да говоря с теб.
Не мога да понасям начина, по който говоря с нея.
Знам, че я разочаровах.
Тя ще се върне при теб.
Не е достатъчно да обичаш някого, ако той не се чувства обичан.
Ало? - Филип.
Майкъл Тот от "Херитидж Пойнт".
Искам да поговорим за Джеймс Флаг. - Добре.
Постъпи в болницата. - Доброволно ли?
Да, снощи. Каза, че отново чувал гласове.
Направил някаква глупост с колата.
Говори нещо за някакъв парк в Портланд.
Ядоса се при мисълта, че не искаш да го виждаш.
Разбирам. - Ето какво.
Каза, че ще говори само с теб.
Не, не.
Не ни дава достъп до картона си. Отказва да му вземем кръв.
Приеми го като молба от един лекар към друг.
Мили боже!
Иска да говори с мен.
Това може би ще е грешка. - Ти определяш правилата.
Щом приключиш с него, интервюто е завършено.
Благодаря ти.
Добър ден, д-р Кларк. - Кажи ми защо съм тук.
Искам да се извиня и да се изповядам.
Не съм свещеник. - Изслушай ме.
От теб искам само да ме изслушаш.
Добре.
Виждал ли си го някога?
Гаджето на Дафни.
Мисля, че се казваше Ерик.
Да.
Кажи ми защо съм тук.
Не пиша книга. Не и в момента.
Тайните, които описах, бяха твои. Всички до една.
Тайни, които знам от Дафни.
О т Дафни.
От книгата, в която пишеше за себе си и за теб.
Всичко, което си й споделял, всяка подробност от живота ти,
го беше описала в книгата.
И аз я прочетох.
Знам всичко за жена ти.
За дъщеря ти.
Всяка една подробност.
Всеки интимен детайл.
За бога!
Тогава дойдох у вас. - Защо дойде у нас?
Казах ти. - Нищо не си ми казал.
Над нас тегне проклятие. Над всички нас.
Над Дафни, майка ми, баща ми. - Не ме интересува.
Какво искаш от мен? - Съжалявам.
Много съжалявам. - Ти си много болен.
Филип. - Много съжалявам.
Това е абсурд. Приключихме.
Добре.
Не, има още.
Не, няма.
Пациентите, които спряха да идват, писмата до шефа ти
и до Комисията... Моля те, прости ми.
Не съм свършил.
Има още нещо, удивително е.
Върнете го в стаята.
Грейс. Все още усещам миризмата й.
Грейс.
Все още усещам миризмата й.
Ало?
Мисля, че се чувствам по-добре.
Ако изключим тези звуци, които чувам.
Чуй ме, боклук такъв!
Не ми се обаждай повече. Всичко приключи.
Щрак, щрак, щрак... - Божичко!
Кажи ми какво издава този звук, моля те.
Искам да ти кажа нещо, което научих от д-р Тот.
Слушам те.
След като Джеймс те е заплашил, са конфискували телефона му.
Но той продължава да говори за Портланд при изгрев слънце.
Каза, че ще разбереш.
Казах ти - нищо не ми говори.
Предай на д-р Тот,
че семейството ни преживя много и не искаме да ни безпокоят.
Разбирам.
Много съжалявам.
Няма защо. Ти беше чудесна, благодаря ти.
Храната е във фурната. Само я претопли.
Сигурна ли си, че няма да дойдеш? - Не се тревожи за мен.
Чисто е. Отворете, моля.
Прекрасно място с изглед към океана.
Звучи чудесно. - В Дийп Коув.
Отдалече подушвам прочутата ти напитка.
От ментата е. Имаш ли нещо против? - Не.
Говорих с Комисията. Можем да забравим за тази история.
Заслужаваш да си върнеш живота.
Преди да съм забравил... - Благодаря ти.
Както обещах.
Тази искаше, нали? - Да.
Коя е тази книга? - "Игра на сенки".
Чудесно червено вино.
Честно.
Моля те, контролирай се.
Знаеш ли колко трудно я намери?
Цял подвиг е, че си я открил.
О, не.
Това не е...
Какво има?
Отговори де!
Тот, обажда се Филип Кларк.
Джеймс Флаг е много опасен. Заключи го.
Подигравал ни се е, когато спомена Портланд.
Обадиха ми се от Лондон, че Джеймс Флаг е при тях.
Това не е брат й, а приятелят й.
Казва се Ерик Далтън.
Това е гаджето й.
Съжалявам, аз... - Чуй ме.
Не е нито британец, нито писател. Той е психопат.
Той е агресивен насилник.
Убил е приятелката на пациентката ми в Портланд.
Джоан. Мъртва е.
Направил го е, за да си я върне.
Но тя го е отблъснала.
Инсценирал е убийството като самоубийство.
Защо му е да го прави? - Защото е ненормален.
Не е било самоубийство. Той я е убил.
Чуй ме. Заключи го.
Господи. - Заключи го!
Божичко!
Какво има? - Няма го.
Как така го няма?
Мисли, че Дафни го е напуснала заради мен, и ме наказва.
Затова те преследва.
Аз се отдръпнах, но той ме прегърна.
Ако искаше, щеше да ме убие.
О, божичко, Луси!
Грейс
Хайде, Луси. Гласова поща.
Луси, чуй ме. Не излизай. Стой в къщата.
Заключи вратите. Прибираме се.
911, какъв е спешният случай? - Дъщеря ми е в опасност. Ало?
Набери ги отново. - Това правя.
Джеймс.
Не вдига.
Филип!
Мамка му!
Луси, обади ми се, щом чуеш съобщението.
Не излизай навън. Заключи всички врати.
Джеймс. - Здравей.
Знаех си, че ще дойдеш.
По-добре късно, отколкото никога.
Вземи си нещата. Тръгваме.
Няма да се бавя. - Побързай.
Хайде, да тръгваме.
След малко.
Какво?
Искам да ти покажа нещо.
Какво? - Чу ме.
Защо говориш така?
Никакви тайни, забрави ли? - Джеймс.
Не искам да идвам с теб.
Ела с мен. - Не, недей.
Ела с мен. - Моля те, престани.
Не се съпротивлявай. - Спри!
Не бъди лоша.
Мамка му!
По-живо!
Това е неговата кола!
Луси! - Само трябваше да ме изслушаш.
Луси! - Татко!
Кучка!
Ето го.
Хайде, докторе!
Бий се!
Здравей, Грейс.
Хайде, докторе!
Сега знаеш какво е.
Сега ще познаеш болката.
Татко!
Виж какво ме принуждаваш да правя.
Това е за Дафни.
Превод ДИМЯНА КОВАЧЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО