субтитри от YavkA.net
ПРОКЪЛНАТИТЕ
БИТКАТА ПРИ РЕКА СОМА, 1917
Капитане.
Благодаря.
Капитане...
Дръжте се!
Дръжте се.
Внесете го, по-бързо!
Дайте го тук, хайде.
Успоредно на масата!
Раз, два, три! Преместете го.
Сър, казвам се д-р Къминс, ще се погрижа за вас.
Три рани в коремната област...
... пет за зима, шест за пролетта...
Какво казва? - Май е детско стихче.
Ще трябва да извадя куршумите. Дръжте го.
Започвам.
Първият... Сега ще потърся втория.
Дръжте се!
Пет за зима... - Вторият...
Раздробен е. Ще трябва да бръкна втори път.
И последният. - Пет за зима...
Момент, вътре има още нещо.
Ето го, излиза.
Така.
Това не е немски куршум. - Осем за жега...
Как е той? - Не много добре, г-жо.
Шарлот!
Взех ти книгата! - Едуард, моя е, върни ми я!
Дай ми я! - Престани!
35 ГОДИНИ ПО-РАНО
Шарлот, моля те!
Спри да дразниш сестра си.
Много е вкусно. Благодаря.
Анаис, ще ми стоплиш ли вода?
Искам да се изкъпя. - Да, г-жо.
Приготви пак среброто.
Сигурна ли си?
Иде буря.
Трябва да сме подготвени.
Пазим го поколения наред
и то пази нашите поколения.
Старейшините. - Да слезем и да ги чуем.
Знаем ли къде са?
Лагеруват между Удфийлд и Диърс Рок.
Твърдят, че земята им принадлежи.
Някой проверил ли е дали е вярно?
Има някакви валидни документи отпреди 80 години,
но нищо, което да не може да бъде променено в наша полза.
Пробвахте ли да преговаряте?
Шеймъс, те са цигани.
Предявяват иск към значителна площ от общите ни земи.
Предложихме им пари, за да се махнат.
Сумата беше доста солидна.
Но те искат земята.
Няма да стане.
Всички в тази стая има какво да губим,
така че предложеното от мен да си остане между нас.
Шарлот, Едуард, да ви няма! По-живо!
Парите, които им предложихме, ще дадем на наемници,
които да ги прогонят от земята.
Опитът ми сочи,
че обикновено заплахата с тояга е достатъчна.
Тези се опитаха да избягат.
Старата курва се опита да ме ухапе с тези челюсти.
Успя ли? - Не...
Мислите, че можете да се довлечете в страната ми със своите магии
и да си харесате някоя земя?
Земята е наша.
Нека послужи за пример и предупреждение,
че такива не са добре дошли.
И зарови челюстите с нея. - Сигурен ли си?
Сребърни са, струват скъпо.
Те не носят стойност, а само смърт.
Ще тровим съня ти, докато не призовеш Дявола.
Тогаз ще узнаеш що е смърт.
Махнете ги от очите ми!
Мърдайте!
Дръжте го там.
Да ти облечем едно хубаво палто.
Хайде, облечи го!
Готово.
Така. Не искаме да настинеш, нали?
Доста ще си повисиш тук.
Така ще се научиш
да не си отваряш мръсната уста пред капитана.
Да ти го облечем.
Хайде! Млъквай! - Не!
Чудесно. А сега е време да си лягате.
Стая за тази нощ.
Попълнете тук.
Откъде идвате, къде отивате и по каква работа. Такива са правилата.
Някой да е съобщавал за цигани наоколо?
Казах - пишете по каква работа сте тук.
Храната и бирата са включени в цената.
ПАТОЛОГ
Ето.
Седнете, ще ви донеса нещо за ядене.
Не ви отне много време. Какво ме издаде?
Освен факта, че разпитвахте за цигани
и отбелязахте, че сте патолог в книгата за гости,
почти нищо.
Полицаят няма ли по-важна работа?
Лейтенант съм.
Изкачвате се в йерархията? Впечатлен съм.
Чух за станалото в Жеводан. Съжалявам.
Как сте сега?
Колко време ще останете?
Имаме нужда от добър патолог. Предишния го отнесе холерата.
Ако холерата е единственият ви проблем,
не ви трябва патолог, нали?
Едуард?
Едуард, ела вътре!
Какво стана?
... четири за момче, пет за зима,
шест за пролетта, седем за проклятие, заровено в пръстта.
Осем за жега, девет за хлад, десет за вълка - и ще умреш млад.
Ти си наред, Тими!
За скръб едно, за радост две,
три за момиче, четири за момче.
Пет за зима, шест за пролетта,
седем за проклятие, заровено в пръстта.
Видях го. - Какво си видял?
Закълнете си, че ще си мълчите.
Ако баща ви разбере,
ще изгони семейството ми.
Кълна се. - Кълнем се.
Не бива да сме тук, забранено е.
Забранено е от нощта на пожара в полето.
Но оттогава
колко са сънували плашилото и сребърните зъби?
Да изровим съкровището.
Страх те е.
Не! - И още как.
Пъзльо. - Остави го на мира!
Ще го изровиш ли?
Ти го изрови.
Добре. Ще го направя. - Не! Тими, недей!
Тими...
Тими, недей!
Не го пипай, Еди!
Бягай! Шарлот, бягай!
Шарлот? Какво ти е?
Какво е станало?
Извикайте лекаря!
Какво е станало с него?
Добре ли си? Дишай.
Тук е много тъмно.
Да, светлината дразнеше очите му.
Ясно.
Да видим какво му е.
Едуард е ухапан от някакво диво животно.
Раната е инфектирана, има температура.
Превързах раната и му дадох успокоително.
Ще намина след ден-два да го видя.
Благодаря ви. - Оттук.
Благодаря ви.
Едуард?
Еди?
Едуард...
Нещо му става! - Стой тук!
Едуард!
- Едуард!
Едуард!
Молиер!
Ще се фукате с поредно повишение ли?
На половин ден езда има имение.
Повикаха ме заради сина си, изчезнал е.
А мен какво ме засяга?
Неотдавна си имаха ядове с цигани.
Май има връзка с търсеното от вас.
Тими?
Какво стана с Едуард на полето?
Не помниш ли?
Помня сребърните челюсти, после кошмара и после...
се свестих на земята.
Ти ухапа Едуард с челюстите.
Някой от вас каза ли им?
Не.
Нали се заклехме?
"И Юда попита:
'Какво ще ми дадете,
и аз ще ви Го предам?'
И те му определиха...
тридесет...
сребърника."
Това е среброто, дадено на Юда.
Вземи, ще ти трябва.
Къде е среброто?
Тук е.
На свята земя.
В кошмара видях пламъци.
Всички ще платим за греховете на старейшините.
Всички ще умрем!
Шарлот? Какво искаше Тими?
Ела.
Едуард!
Добър ден.
Последвайте ме.
Г-н Лоран ще дойде след малко.
Господа. Шеймъс Лоран.
Лейтенант Алфред Молиер, а това е патологът.
Джон Макбрайд.
Приготвили сме ви стаи, ако останете.
Г-н Лоран, повикахте ни спешно
заради изчезването на сина ви.
Да.
Но оттогава нещата доста се влошиха.
ЕЗЕКИЛ 22
Причината за смъртта е нападение на диво животно.
Диво животно?
Формата на ухапванията сочи, че е вълк.
Кой е той?
Момчето на Адамс. - А вашият син още го няма?
Да. - Е...
Значи е ясно. Връщам се да напиша доклада.
Това ли е?
Нападение на животно, а синът ви е изчезнал.
С риск да прозвучи безчувствено, в страната върлува епидемия от холера.
Жертвите са хиляди.
Градовете затварят врати. Търговските маршрути са нарушени.
Съжалявам, но не мога да направя нищо повече.
Бих останал няколко дни, ако позволите.
Ако синът ви се появи, пишете ми.
Познавате момчето?
Синът ми и дъщеря ми често си играят с децата от селото.
Какво си спомняте за деня, в който изчезна Едуард?
Група деца бяха ходили в гората с момчето на Адамс.
Нещо се случи и Едуард пострада.
Докато го занесем вкъщи,
вдигна висока температура.
Нещо нападна Едуард в гората.
Животно ли?
Той...
Имаше белези от ухапвания по...
Да, вероятно бяха ухапвания от животно.
Шарлот беше в шок, не успя да ни каже нищо.
Вечерта отидох да го видя,
но леглото му беше празно и го нямаше в къщата.
Повече не го видяхме.
След няколко дни откриха трупа на Тими в гората.
Семействата в селото са уплашени.
Работят при мен
и се чувствам отговорен за тях.
Разчитат аз да реша случая.
Да ви представя съпругата си, Изабел.
Това е Джон Макбрайд. - Приятно ми е, г-жо Лоран.
Съчувствам ви за изчезването на Едуард.
Възможно ли е да е избягал? - Не.
Едуард не е такъв. Той е много щастливо дете.
А и претърсихме навсякъде.
И все още го търсим. - Помогнете ни да го намерим.
Добре. Може ли да видя стаята му? - Разбира се.
Трябваше да изперем чаршафите.
Едуард беше... чувстваше се зле.
Може ли да огледам къщата? Разбира се.
Когато слязох, вратата бе широко отворена.
Да залостим прозорците долу.
Защо? - Предпазна мярка.
Анаис!
Шарлот.
Джон!
Ще умрем ли?
Не, разбира се!
Да не чувам такива приказки.
Той ще помогне да намерим Едуард.
Ние ще му помогнем,
като останем непоколебими.
А сега да ядем.
Макбрайд?
Донесете пушка!
Животно, а иска да влезе в къща?
Ще искам някои неща от вас.
Какво става тук?
Няма как да знам, докато не го уловим.
Искате да го уловите?
Да.
Ще уведомя старейшините.
Цялата земя в този регион е наша.
Погрижете се да пътуват с охрана.
Господа, знаете за злощастните обстоятелства,
които ни събраха тази вечер.
Убийството на местно дете и изчезването на сина ми Едуард.
Г-н Макбрайд любезно предложи
да улови животното, убило момчето на Адамс.
Сигурен ли сте, че е животно, а не дело на някой безумец?
Огледах тялото и заключих, че причината за смъртта
е животинско ухапване.
За какво животно става дума?
Вълк.
Патолог ли сте?
Точно така. - Какво означава това?
Тялото говори и след смъртта. Аз го слушам.
Не е ли работа за ловци?
Сигурно сте чели за звяра от Жеводан.
И сте чували историите.
Аз бях там при инцидентите в армията.
Случаят в Жеводан се повтаря тук?
Напълно е възможно.
Значи трябва да се намеси армията.
За съжаление, армията ще бъде изпратена
само ако се потвърди, че се повтаря станалото в Жеводан.
Предлагате да си стоим вкъщи и да залостим прозорците?
Настоятелно препоръчвам.
Не бива да сме навън, докато не хванат безумеца.
Не се оплаквай, изтеглихме късата клечка.
Ако свършим, ще се приберем вкъщи.
Джейкъб, почни оттатък
и ще се срещнем на средата.
Бъдете нащрек, не се отдалечавайте.
Ясно?
Калъм?
Калъм!
Джейкъб?
Джейкъб!
Бягай!
Помощ! Някой да помогне!
Помощ!
Само това намерих.
Ан-Мари работи на полето с Калъм и Джейкъб.
Стигна до селото и вдигна тревога.
Дойдохме тук, но...
не открихме мъжете.
Момичето видяло ли е нападателя? - Ами...
Тя е в шок.
Бръщолеви безсмислици. - Какво каза?
Че било дракон.
Изгубила е много кръв.
Ухапана ли е?
Къде е?
Тук беше...
Всички да заминат.
Не можем да ги защитим,
в опасност са.
Къде да отидат?
В църквата. Барикадирайте вратата.
Ще им носим храна и вода само с въоръжена охрана.
Трябва да ограничим заразата.
Зараза? Зараза с какво?
Шеймъс! Звярът преследва вас и хората ви.
Искам вода!
Простете. Не мога да заспя.
Нито пък аз.
Едно питие?
Да.
Коя е Идит?
Съпругата ми.
Имате ли деца?
Беше толкова отдавна.
Вече не са ли с вас?
Частта ни беше в Жеводан.
Имаше нападения от вълк.
През първата седмица уби двама души.
През втората - шест.
Тогава изпратиха армията.
Плъзна мълва, че вълкът е проклятие,
че изяжда хората цели.
Когато го видях,
беше покрит с прясна кръв...
току извън селото.
Докато се върна, вече беше късно.
Звярът бе разкъсал тринадесет души.
Между тях - жена ми и дъщеря ми.
Ужасно съжалявам...
Хванаха ли вълка?
Малко след това
в Жеводан пристигна цигански катун.
Казаха, че проклятието си е отмъстило и ще бъде уловено в циганско сребро.
Поеха на северозапад, но след Лимузен изчезнаха.
Циганите искаха земя от мъжа ми.
Той и старейшините... - Стига!
Достатъчно.
Стига с тези проклятия.
Заключихте ги в църквата, няма кой да работи.
Ако ще помагате, сторете го.
Искам да заловите този звяр или вълк и да го убиете.
Утре ще заложа капани.
Какво е това, за Бога?
Предупреждавам ви...
Няма да е лесно.
Ан-Мари! - Не го докосвайте!
Тя е загубена. Никога вече не са същите.
Ще й окажем милосърдие, Сол.
Познавам я от пеленаче... - Сол!
Сол!
- Сол!
Ан-Мари, недей! - Сол!
Сол, застреляй я! Веднага!
Същата ли участ е сполетяла сина ми?
Изабел не бива да узнае. Умолявам ви.
Какво друго не знае?
Сънувате ли често, Шеймъс?
Земята на Жеводан бе прокълната.
Нощем всички сънуваха същото.
Коя е тя?
Какво? - Жената, заровена в полето.
Жена? Какво говорите?
Проклела е земята.
Това е абсурд! - И видяното тук ли е абсурд?
Кошмарите? Звярът?
Проклятието започва с Едуард.
Едуард? Той няма нищо общо.
Ще убива пак и пак. - Не. Едуард е невинен...
Оцелелите ще се преобразяват,
докато проклятието не отмъсти. - Мъст?
Аз ще мъстя за стореното от тази твар на семейството ми!
Ще се справя сам.
Ще го уловя и ще сложа край.
Изгорете тази твар!
Каквото и да е.
Дайте факла.
Бабо, не ни оставяй!
Изабел...
Коя е жената, заровена в полето?
Единственият трофей, заключен в чекмедже,
вместо да е окачен.
Да открием какво са заровили.
Всички сънувахме среброто, проклело земята.
Върху тялото на Тими намерих страница от Библията.
Той е знаел нещо за среброто,
защото е подчертал един пасаж.
"Както се топи среброто в пещта,
така ще се разтопите вие всред него,
и ще познаете, че Аз Господ излях яростта Си върху вас."
Езекил...
Глава 22, стих 22.
Шарлот...
Ще ни кажеш ли нещо?
Каквото и да е?
"И Юда попита:
'Какво ще ми дадете, и аз ще ви Го предам?'
И те му определиха тридесет сребърника."
Среброто от съня.
Смяташ, че е онова, което са дали на Юда?
Къде е това сребро?
Макбрайд е, отворете!
Молехме се да сте невредим.
Неколцина тръгнаха да търсят звяра с Шеймъс.
Стореното си е за негова сметка.
Но има начин да сложим край. Шарлот.
Къде е?
Сол, съобщете на Молиер
незабавно да пратят армията.
И още нещо - ще ми трябва ковач.
Не! Не! Милост!
Ще опитаме отново утре щом се съмне.
Изабел? Изабел?
Виждала ли си жена ми? - Съжалявам, г-не.
Какво ти е, да не си болна? - Нищо ми няма.
Иди да се измиеш.
Сто...
Двеста...
Триста...
Четиристотин...
Петстотин.
Някой липсва ли?
Всички са тук.
Какво има?
Прислужницата?
В кухнята е, защо?
Излезте оттук.
Шарлот, иди си в стаята, миличка.
Утре. - Нуждаем се от помощта на Джон.
Ще тръгнем в зори и ще сложим край.
И пак ще се върнете с празни ръце!
Както армията седмици безуспешно гонеше звяра.
Той иска вас, Шеймъс. И вашето семейство.
Мъртви или преобразени.
Той ще ви преследва за стореното злодеяние.
Направих го за семейството си.
Циганите са имали права над земята, нали?
Тя е моя. - Откраднали сте я!
Изгубих син! - Отплата за алчността!
Такива хора погубиха жена ми и детето ми!
Моля ви! Моля ви.
Искам да намеря моя Едуард.
Добре.
Попитайте съпруга си къде е.
Вън.
Шеймъс,
мислех, че гоня звяра, който погуби семейството ми.
Но сега разбирам, че съм грешил.
Аз съм уредникът, който трябва да върне всичко в кутията,
преди още невинни да загубят живота си.
Ще изчакам да дойде армията.
Едуард ми липсва...
Ще останеш ли при мен тази нощ? - Разбира се.
Анаис?
Да сте виждали Шеймъс?
Изабел? Изабел?
Шарлот?
Изабел?
Шеймъс е излязъл навън! Там е!
Намерете Шарлот, къщата гори. Вървете!
Шеймъс!
Шарлот.
Трябва да напуснем къщата.
Шеймъс!
Била е Анаис.
Застрелях я.
Всяка нощ виждам пламъците, Джон.
Бях ухапан. Ще се преобразя.
Кажете на Изабел и Шарлот...
...че ужасно съжалявам! - Чакайте!
Изабел! Шарлот! Елате!
Чакайте! Къде е Шеймъс?
Да се доберем до църквата, само там е безопасно.
Хайде, тръгвайте!
Елате.
Бабо?
Легнете на земята!
Не мърдайте!
Бабо?
Шарлот, по-тихо!
Стойте там.
Сребро.
Станете! По-бързо, тръгвайте!
Елате!
Стойте зад мен - и към църквата.
Пуснете ни!
- Отворете!
Отворете!
Затворете!
Какво стана?
Имението гори.
А Шеймъс?
Не оцеля.
Едва се добрахме дотук. Дебнеше ни през целия път.
Само толкова ли останахме? - Да.
Какво ще правим сега? - Ще чакаме.
Да чакаме? Какво да чакаме?
Не. Дотегна ми да чакам и да се крия.
Като овце сме.
Ако звярът, погубил сина ми, е отвън,
да излезем и да го убием!
Излезете ли, сте мъртъв!
А вие как не умряхте?
Имам нещо, от което се бои. - Какво?
Сребърен куршум.
Да изчакаме да съмне
и да го примамим на открито.
Само така имаме шанс.
Писахме на Молиер.
Призори армията ще бъде тук. - Чудесно.
Сега си починете.
Чака ни дълга нощ.
Това е било на сина ви.
Какво стана с Шеймъс?
Анаис го докопа.
Заварих го тежко ранен.
Каза да предам на вас и Шарлот...
... че съжалява.
И Едуард ли е жертва на този кошмар?
Не мога да кажа.
Греховете на близките ни опетниха.
Но Те умолявам като майка,
смазана от тежестта на скръбта.
Ако мога да дам нещо, дай ми знак,
моля те, покажи ми пътя,
бъди милостив, ако има как.
Моля Те, Боже, бъди милостив към нас.
Пусни ме, умирам от студ, моля те, мамо!
Едуард?
Моля те, мамо, ела да ме вземеш. Мамо!
Едуард!
Изабел, недей!
Мамо!
Назад!
Стига!
Изабел.
Едуард!
Отместете се!
Мамо, ела да ме вземеш.
Съжалявам.
ЕДУАРД ЛОРАН
КАПИТАН 4849
Събрах ги от пода.
Той не помни нищо.
Едуард!
Синко.
Със сестра ти ще дойдете да живеете при мен.
Разбра ли?
Ти нямаш вина за нищо, синко.
Хайде, качвай се.
Шарлот!
Време е.
Превод: ЖИВКО ТОДОРОВ
субтитри от YavkA.net @ 2023