Гледката оттук е прекрасна.
Какво да кажа?
Цяла седмица само за теб мисля.
Не мога да те избия от главата си.
И аз си мислех за теб.
Боже, невероятна си!
Нали знаеш?
Какво има?
Просто ти заслужаваш повече.
В моменти като този
се нуждая само от това.
Том...
Съжалявам.
Не мога.
Няма проблем.
Ема, говори с мен.
Няма да се получи. Не можем да продължаваме така.
Виж...
Знам, че не го планувахме така.
Но аз...
... изпитвам чувства към теб.
И знам, че и ти изпитваш към мен.
Моите чувства нямат значение.
Ема?
Ема, почакай! Да се видим утре!
Не искам да се разделяме така.
Не можем.
Защо?
Защото утре имам годишнина от сватбата.
Съжалявам.
Всичко свърши.
ДОКАТО СМЪРТТА НИ РАЗДЕЛИ
Кабинетът на Марк Уебстър. Моля, изчакайте.
Честита годишнина, г-жо Уебстър. - Прекрасни са. Благодаря ти.
Полицейско управление на Ню Йорк "ПОВЕРИТЕЛНО"
Опит за грабеж. Ослепен с едното око...
Боби Рей
Благодаря, Селена.
Здравей, тиквичке.
Очаквах да си с червената рокля.
Знаеш, че ми е любима.
Знам. Просто реших тази година да съм различна.
Нищо. Имаме време да се отбием и да се преоблечеш.
Какво е това?
Нищо.
Ема?
Искаш чувството за тревога да ти се усили?
Прощавай...
Защо ти е моето досие?
Отменят условното му освобождаване.
Не ти ли липсва, когато ги пъхаше в затвора, вместо да ги измъкваш?
Да ми липсва онази дупка в Бирмингам или скапаните костюми, които носех?
Тогава вършех мръсната работа на всички.
А тук на върха други ми вършат мръсната работа.
Знаеш ли обаче какво ми липсва?
Липсва ми това безгрижно момиче.
Една от малкото снимки, които си ми подарила.
За какво ли си е мислела?
Не си спомням.
Том.
Сър.
Простете. - Познаваш жена ми, нали?
Не, не мисля.
Ема, това е Том Горман.
Срещнахме се на коледното парти миналата година.
Да, продадохте фотографиите си на благотворителен търг.
Бяха зашеметяващи. - Не, не.
И двамата знаете, че не беше на коледното парти.
А на празничния банкет.
Събирахме пари за полицията.
Какво ще правиш през почивните дни? - Документация...
Ема, миличка? - Да.
Ще отидем с моята кола. - Добре.
Беше ми приятно.
До понеделник.
Това беше...
... изкусително.
Желаете ли десерт? - Не, благодаря.
Как е сметановата торта? - Невероятна.
Идеално. Донесете две.
Нали спряхме с подаръците?
Исках да те изненадам.
Казват, че диамантите са най-добрият приятел на момичето.
Но 11 години - значи имаме стоманена годишнина.
Затова поръчах това.
Красиво е.
Благодаря ти.
Пробвай я. - Боже мой!
Това беше ти не толкова отдавна.
Тук ли си?
Да.
Смятах, че не си правим подаръци.
Супер Бол?
50 ярда. Винаги си искал да отидеш. Реших, че можеш тази година.
Стийлърс ще са там.
Забрави.
Тази година не ги бива. От 4-то място паднаха на 12-то.
Позволи на мен.
Честит юбилей, тиквичке!
Добре ли сте?
Да, добре съм.
Знам, че не е моя работа.
И знам, че за вас това решение е съдбоносно.
Но имайте предвид, че нищо не трае вечно.
Да, права сте. Не е ваша работа...
Да, така е. И вие сте права.
Извинявам се.
Поздравления.
Благодаря ви.
Преди да се приберем, имам още една изненада за теб.
Виж какво имаш в джоба си.
Ще ми кажеш ли, моля, къде отиваме?
Не.
Почти стигнахме. Обещавам. - Повтаряш го от час.
Да, но този път е истина. Забавлявай се. Хайде.
Да прекарам час с превръзка на очите не е много забавно.
На сватбата ти хареса.
Не издържам.
Става ми лошо в колата. Свалям го...
Спри!
Ще съсипеш изненадата.
Марк...
... наистина не знам каква извратена игра играеш,
но не съм в настроение за това.
Марк!
Марк? Марк, къде отиваме?
Вилата на езерото?
Изненада!
Поръчах да ни я подготвят.
Странен избор за през зимата.
Тук прекарахме много щастливи моменти.
Мислех си, че може би можем...
... да ги съживим.
...75, 76,
77, 78,
79...
Майната му!
"Обичам те с цялото си сърце."
"Докато смъртта ни раздели."
Пусни ме!
Забави се.
Знаеш ли, не е справедливо.
Какво?
Как ставаш все по-красива с възрастта.
Значи в началото съм била грозница.
Ема!
Знам...
... че нещата между нас не вървят добре.
Влошиха се.
И съжалявам.
Преживяла си толкова много.
А аз не бях примерен съпруг.
Знам, че една глупава юбилейна изненада
няма да оправи всичко.
Но поне е начало.
Длъжни сме, нали?
Боже, замръзвам!
Добро утро, скъпа.
Как си?
Махмурлия.
Имаше ли приказни сънища?
Какво, по дяволите, е това?
Какво е това?!
Марк?
Време е да се пробудим.
Помогнете!
Моля те.
О, не!
Майната му.
О, хайде де.
Моля те!
Да!
Не... Не. Не! Не! Не!
По дяволите!
Ключове! О, да!
Мислех, че ще си по-лек след толкова изтеклата кръв.
Добре.
Хайде. Запали.
Да!
Не! Не! Не...
Проклятие!
Копеле мръсно.
Защо?
Нашата сватбена песен, помниш ли?
Трябва да призная, че съм впечатлен, че стигна дотук.
Трябваше да коленичиш в краката ми след всичко, което сторих за теб.
Когато те срещнах, ти беше нищо -
неуспешен фотограф без пари и без перспектива.
Съжалявам само за едно -
че не мога да видя лицето ти в момента.
Не искам да ти доставям удоволствието,
като си мислиш, че се самоубих заради неподчинението ти...
Но моето време настъпи
и не можех да си отида, знаейки, че ти ще си живееш дълго и щастливо...
... с него.
Честит юбилей, тиквичке!
По дяволите.
Не.
Проклятие.
Можеш да се справиш.
Мога да го направя.
Лицемерно копеле!
Колко пъти сам прала червила
и блясък за устни от шибаните ти ризи?!
Влача на плещите си твоя безжизнен труп
много преди да си пръснеш тъпата глава.
Просто не го знаеше.
Ще се освободя от теб,
ако ще да е последното нещо, което ще сторя.
Сега е 11:26 ч. 2 юли.
Аз съм помощник на районния прокурор и лично ще разследвам вашият случай.
Знам, че сте отпаднала и уморена,
но трябва да ни разкажете всичко за нападението над вас.
Той се появи от нищото...
... и грабна фотоапарата от ръцете ми.
Опитах се да побягна,
да му избягам, и тогава го усетих...
... ножът.
Опитах се да извикам за помощ, но...
Успокойте се.
Инспекторът спомена, че сте наранила нападателя си.
С ключовете. Държах ключовете си в юмрука си и...
Това е последното нещо, което си спомням.
Спокойно! Сега сте в безопасност. В безопасност сте, гарантирам.
Заловихме...
По дяволите!
Не!
Том? - Мисля, че ми счупи носа.
Какво търсиш тук? - Занасяш ме, нали?
Ти ми писа, че си загазила и молиш да ти помогна.
Какво? - Съобщението, което ми написа.
Том, не съм ти писала.
Наясно ли си какво ни спретна съпругът ти в офиса?
Това на ризата ти кръв ли е?
О, Том...
Марк ти е писал, вместо мен.
Той тук ли е?
Повечето от него.
Какво имаш предвид?
Исусе, за Бога.
Марк се застреля.
Какво? Какво, по дяволите, стана?
Закопча ме с белезници и след това се стреля в главата.
Заради нас ли? - По-скоро, защото е напълно луд.
Добре.
Така.
Не трябва ли да му покрием...
Какво?
Съжалявам, но за пръв път виждам гащите на шефа си. Ще откача.
Ти ли откачаш? - Защо му е да го прави?
Мамка му! Проверката. - Какво?
Снощи прокуратурата нахлу в офиса и повдигнаха обвинение срещу Марк
за подправяне на доказателства. Опитах се да ти звънна.
Значи скапания подлец е разбрал, че с него е свършено
и е решил да ме завлече на дъното с него.
По дяволите! - Повика ли полиция?
Той развали телефона ми.
Добре. Имаме време да измислим историята.
Каква история? Той се самоуби.
Измила си лицето си?
Да, премахнах кръвта и мозъка на мъртвия си съпруг. Защо?
Да не смяташ, че аз го убих? - Не, разбира се,
но ченгетата ще те питат същото. - Нека ме питат. Ще им кажа истината.
В момента истината не ти е приятел. Повярвай, това работя.
И какво? Да лъжа полицията? - Не. Трябва да управляваме истината.
Това изглежда подозрително. - Не ме е грижа как изглежда.
Да те беше грижа за уликите по лицето ти.
Повикай шибаната полиция! - Виж...
Не се ли замисли защо Марк ти е изпратил това съобщение?
Защото аз се събудих закопчана за мъртвия си съпруг,
чийто труп влача из цялата къща.
Източил е бензина на колата.
Премахнал е всички остри предмети.
Цял ден съм окована към този кошмар.
Наистина ли смяташ, че ти е писал,
за да ме спасиш?
Обади се на полицията! - Добре, права си.
Проклятие.
Оставих го на зарядното.
Тази кола позната ли ти е?
Не.
Задминах я преди два километра.
Беше спряла в банкета.
Том, трябва да бягаме.
Как очакваш да се случи?
Виж. Остави на мен.
Не, не бива да излизаш. - Ема, той знае, че съм тук.
Заключи и не отваряй на никого... Чу ли? Отваряш само на мен.
Мамка му! - Заключи вратата.
По дяволите.
Том, внимавай.
Мога ли да ви помогна? - Да, надявам се.
Вие ли сте собственик на имота?
Не. Ще се наложи да дойдете друг път.
Вижте, господин Уебстър ни нае да поправим спуканата тръба.
Каза, че днес ще си е тук.
Както казах, той не е тук.
Колко ви обеща? Мога да ги покрия и да си вървите.
Да влезем вътре? Тук е страшен студ.
Няма как да стане.
Колко?
Спазарихме се за двеста.
Ето и петдесет отгоре.
Много щедро от ваша страна.
Карай внимателно. - Всъщност...
... мога ли да ползвам кенефа? Идвам чак от Бъфало.
Ще нацапам гащите. Знаеш как е. - Не работи.
Не работи, казваш?
Да не се ебаваш с мен?
Твърдиш, че идваш чак от Бъфало.
От 400 км., за да поправиш една тръба?
С регистрация от щата Индиана.
Платих ти, а ти продължаваш да досаждаш.
Май ти се ебаваш с мен?
По-добре си върви.
Просто ни пусни да си свършим работата, става ли?
Изчезвайте. Веднага!
Добре, добре.
Майната му на това. Да си вървим.
Вече уведомих полицията. По-добре се качвайте в колата.
Мамка му!
За бога!
Боже, Боби. Ти го уби.
Много съжалявам... Съжалявам, човече.
Леко, не пипай. Куките ти имат отпечатъците.
Той вече повика ченгетата! - Не, само ни сплашваше.
Мамка му! Боби, прецакани сме, човече!
Боже, много съжалявам.
Какво правим, Боби? Какво правиш, по дяволите?
Успокой се.
Какво правим тук, Боби? Боби, трябва да си вървим.
Трябва да тръгваме, ние... - Джими. Джими!
Не! - Успокой се.
Всичко е наред. Успокой се. - Ти каза, че ще ги вържем.
Нищо не каза за убийство. - Знам и съжалявам.
Но слушай, братле, вземи се в ръце. Трябва да я намерим. Ясно?
Чакай, какво ще правиш с нея? - Просто дай знак, ако я видиш.
Става ли?
Боже Господи!
Боби!
Ето там.
Какво има?
Леко, ледът може да е тънък.
Боже!
Изглежда вълците са го пипнали.
Да си виждал вълк да използва котва?
По дяволите! Той е.
Кой? - Онзи, който ни нае.
Това ли е пича, който ни нае? Адвокатчето, което те прати на топло?
Да, сключихме сделка.
Какво още търсим тук?
Не тръгвам, преди да опразня оня сейф. - Ами хайде. Да приключваме.
Зарежи мацето.
Адвокатчето гушна букета. Сделката ви пропада.
Не схващаш. Двама знаят кода за сейфа. Единият от тях е с пръсната кратуна.
Дай да помисля.
Сигурно вече е на километри оттук.
Не и боса.
Боби!
Какво?
Високотехнологично лайно.
Може ли да я взривим?
Не, без да превърнем всичко вътре в прах.
Мамка му.
Да, и това не е най-кофти то. Погледни модела.
Ползва код и пръстов отпечатък.
Нейният?
Може би. Така се програмира.
Бас ловя, че е неговият.
Има само един начин да разберем.
Да ти приличам на гробар?
Влизаме и излизаме - така каза. Гепим и делим диамантите.
Добре. Аз поемам тялото, ти намери момичето.
Майната ти, човече.
Я стига. Опъваш ли ми се?
По дяволите.
Каза само 20 шибани минути.
Макарите ми замръзнаха.
Защо не вземеш шибаното тяло?
О, Боже.
Проклятие.
Какво направи? - Нищо. Не бях аз.
Ще я спреш ли?
"Двайсет минути, влизаме и излизане", така каза!
Боби! Боби. Боби. Само ме изслушай.
Веднъж вече те вкара на топло, не повтаряй същата грешка.
Грешка беше да я оставя жива.
Кой знае къде е сега. Всичко свърши.
Не, не е. - Свърши се! Свърши се!
Десет години прекарах... - Не.
Моля те, погледнете ме. 10 години прекарах зад решетките.
Докато те си живееха в родната ни къща.
Татко се поболя от това. Тази кучка ни отне всичко, Джими.
Тези диаманти са ни обезщетението.
Ясно? И все още сме в играта.
Как мислиш, че е включила алармата на колата?
С ключовете. - Защо?
Защото сме били наблизо до нея. - Точно! Искала е да ни разсее.
Защото все още е тук. Ясно?
Ще стане. Ти мини от задния вход, аз от парадния.
Добре? Добро момче. - Да, добре.
Действай, можеш.
Боби.
Боби?
Боби.
Боби. По дяволите.
Боби? Какво стана?
Не! Не, не, не! По дяволите!
Боби стани!
Не! Не!
По дяволите...
911, слушам ви? - Помощ!
Госпожо? Госпожо, чувате ли ме?
Обадила се е на куките? - Да, опита се.
Мамка му! Трябва да се чупим оттук. - Джими...
Куките ще проследят обаждането. - Ние сме в нищото.
Имаме време. - Боби... Боби. Стига, чуй ме.
Не мърдаме оттук, докато не приключим.
Аз приключих. - Чуй ме, неблагодарно лайно такова.
Пет шибани минути ни делят от 200 бона в диаманти.
Или ще завлачиш онзи труп по стълбите, или ще му правиш компания.
Ясен ли съм? - Да.
Мърдай, мамка му!
Не знам кода.
Ще си го спомниш.
Ема... Ема, може да е нещо красиво...
Време е за ставане. Събуди се, събуди се.
Решихме, че последните си мигове ще ти е гот да си до мъжа си.
Такава идеална двойка.
Вече ти казах, че не знам кода на сейфа.
Не, не!
Боби, стига, това е излишно.
Не, не, не... - Стой долу! Не мърдай!
Ето я и нея. Моята сянка.
Половината ми свят потъмня онази нощ.
Но всичко може да завърши с хепи енд.
А кода, според съпруга ти, е денят, в който той ти е предложил брак.
И какво очакваш?
Да ти кажа датата, за да ме пречукаш след това?
Очаквам да крещиш!
Моля те, стига!
Да те чуя как квичиш без пръсти. - Боби?
Помогни ми! - Спри, Боби...
Добре. - Да не си шавнал!
Стой мирно!
Не, не, не! Моля те...
Моля те.
Джими, какво те прихваща?
Повече няма да нараняваме никого.
Дай ми пистолета. - Не!
Дай ми скапания пистолет. - Майната ти!
Моля? - Майната ти, болен...
Отиди до сейфа.
И пусни ножа.
Човече, кълна се...
Добре. Сега какво ще правиш?
Добре, ето какво.
Така. Казваш ни кода, ние взимаме камъните и оставаш жива.
Господи. Къде ти е акълът? Нали ще отиде право при куките.
Затваряй си устата! Мамка му!
И кого мислиш, че ще погнат, щом намерят труповете?
Сам ни забърка в тая каша, тъпако!
Не трябваше да идваме.
Ще ти го кажа, ако ме освободиш преди това.
Първо кода. - Не става. Развържи ме от тоя изрод.
Джими, нямаме никакво време. Дай ми я, ще изпее кода на секундата.
Ще ти махна белезниците, а ти ми казваш кода.
Но не мърдаме оттук, преди да отворим сейфа. Ясно?
Разбрахме ли се? - Добре.
Да вземем да побързаме, а?
Хайде, Джими, действай!
Добре, казвай датата?
29 юли 2011 г.
Какво, по дяволите!
Какво?
"Диамантите, които търсите, лежат близо до сърцето й."
Колието. Диамантите са в колието!
Не се отваря. Не може да се отвори. - Нека опитам.
Къде е закопчалката? - Няма.
Копелето не е искало да се отваря.
Какво е това чудо?
Не е искал да свалим колието.
Искал е да й свалим главата.
Не, не, не. Ще се оправя. Мисля, че го разгадах.
Свали го! Моля те! - Ще го срежа.
Мамка му!
Задръж.
Не, не, моля те! - Джими, разкарай се!
Изчакай. Нека го срежа.
Не! Боби! Боби! Не прави глупости.
Чуй ме. - Разкарай се от мен.
Спри! - Махни се от мен!
Не, не, не...
Ти си виновна.
Заради теб стана така.
Ще ти откъсна шибаната глава!
Майната ти.
О, Боже!
Моля те.
По дяволите!
Майната ти!
Мамка му!
По дяволите!
Няма къде да бягаш, кучко!
Проклета кучка!
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2021 Translator's Heaven subs.sab.bz
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz