МАГАЗИН "ТРУДОЛЮБИВИЯТ БОБЪР"
Добре дошли в магазина.
Трудолюбив бобър ли сте? - Не, не съм.
ВЪЖЕТА
Възползвайте се от нашите оферти и печелете награди.
Не забравяйте: Ако ви трябва помощ,
попитайте "Бобър".
Г-не, мога ли да ви помогна?
Смяташ, че не знам как се реже въже ли?
Обикновено е наше задължение.
Мислиш, че ще се порежа и ще ви съдя?
Не. - Тогава не ми трябва помощта ти.
Приятен ден ви желая.
Аз съм трудолюбив бобър.
Идиот.
Намерихте ли това, което търсите? - Да.
Добре.
И така.
Сметката е три и четиресет и седем.
Вземаш ми пари за въже метър и 83 см.
Да, 99 цента за 92 сантиметра.
Въжето ми не е толкова дълго, а метър и 55 сантиметра.
Не ги таксуваме на метър, а на сантиметър.
И така да е, сметката е 1,65, а не 1,98.
Добър сте по математика, но компютърът не го изчислява така.
За Бога, кой компютър не може да смята?
Мога ли да говоря с управителя? - В обедна почивка е.
Обедната почивка. Най-важното нещо в наши дни.
Има ли друг отговорник? - Помощник-управителя.
Да, ще говоря с него. - Добре.
Тейлър?
Тейлър? Първа каса. - Какво има?
Тя ли е помощник-управителят? На колко години е?
Не трябва ли да вдигаш гирички? - Извинете, какво?
Имам дребни. Нека ви покрия тези допълнителни 33 цента.
Г-не, не ви искам вашите 33 цента. Не става дума за тях.
Става дума, че искам метър и половина въже,
а плащам за метър и 80 см., което не ми трябва.
Искате ли още малко въже?
ТОМ ХАНКС
ЧОВЕК НА ИМЕ ОТО
МАРИАНА ТРЕВИНЬО
Пак ли?
Толкова ли е трудно?
РЕЙЧЪЛ КЕЛЪР
МАНУЕЛ ГАРСИЯ-РУЛФО
ТРУМАН ХАНКС
НЕ ИЗХВЪРЛЯЙТЕ БОКЛУЦИТЕ СИ, АКО НЕ ЖИВЕЕТЕ ТУК!
Това колело отива там.
Какво по дяволите? Колелото е мое.
Мястото му е там. - Оставих го за секунда.
Следващия път ще си го търсиш в "Изгубени вещи".
Дъртофелник.
Боже!
ПАРКОМЯСТО ЗА ЖИЛИЩЕ 209
Не е на огледалото.
Здравей, Ото!
МОДЕРНИ АПАРТАМЕНТИ ПО ПОРЪЧКА
Не позволявай на този плъх да пикае на тротоара ми!
Знам, че беше ти. - Принс, не слушай този дъртак.
Няма представа кой го е направил. - Някой от вас ще да е!
И кажи на безполезното си гадже
да спре да се чекне публично.
Изглежда като 14-годишна румънска гимнастичка, за Бога.
Разкарай се. Махай се оттук.
По романа "Човек на име Уве" на Фредрик Бакман.
Ето го и него.
Какво е това? - Торта по повод пенсионирането ти.
Както искаш го наречи. - "Забавлявай се."
"Забавлявай се." И как точно?
Наслади се на остатъка от живота си.
Празнуваме ли? - Да, всъщност не. Изпращаме те.
Много мило. - Стига де, Ото.
Сам реши да си тръгнеш и получи добро обезщетение.
Извади ме от производството. Намали ми часовете.
Направи Тери, когото обучавах, мой ръководител.
Тери, дори не знае коя година сме, без да погледне телефона си.
Така че, да, приех обезщетението.
Съжалявам, че го приемаш така. Сливането обърка нещата.
Но ти бе много полезен за компанията през годините, така че…
Заслужена почивка.
Ще ни липсват графиците ти.
За Ото! - За Ото!
Добре, Ото. Искаш ли част от лицето си?
Кой е гладен?
ПАРКИРАНЕТО РАЗРЕШЕНО САМО ЗА ЖИВУЩИ
Няма да престанат.
Какво правиш? Не можеш да паркираш без разрешително.
Не паркирах, доставих пакет.
На знака не пише нищо за доставки, нали?
Пише за "разрешително", такова нямаш. Това не ти е улица с предимство.
Приятен ден, г-не. - Всеки път, когато спреш тук,
някой от живущите няма къде да паркира!
Момчетата с белите камиони са по-стриктни от вас.
Само вие кафявите го правите.
Не че съм расист!
Ало. - Здравей.
Чуваш ли ме? - Да.
Сюзън е. - Коя Сюзън?
Имам страхотни новини за застраховката ти.
Не, не, не. Робот, робот, робот!
С кого да говоря, за да ми спрете телефона?
С "Обслужване на клиенти". - Ще ме свържеш ли?
От 7 минути само музика слушам. - Извинявам се, г-н Андерсън.
Искам да ми спрете тока. - Местите ли се?
Не, закривам акаунта си.
А-Н-Д-Е-Р-С-Ъ-Н
Защо не можете да ми възстановите парите?
О-Т-О. Политика казваш.
Моята политика е, че ако плащам за 6 дни газ,
ще използвам газ за 6 дни.
Наясно ли сме?
Идиоти.
На обратно. В сляпата зона си, внимавай. Дай малко газ.
Качи се на тротоара.
Назад, назад.
Какво прави, по дяволите? - Нали? Точно това казвах.
Не можеш да караш тук. - Аз не шофирам, а съпругът ми.
Нямате достъп до тази улица без разрешително.
Имаме разрешително, ето го.
Защо е в джоба ти, по дяволите?!
Защото аз карам.
Тук сме под наем, номер 206.
Това не значи, че можеш да паркираш ремаркето пред вратата си.
Паркирах успоредно.
Успоредно на какво?
Да, не се справих добре.
Ще се пробвам пак. - Божке!
Точно така! - Дай назад.
Още назад. - Разбрах.
Първо в другата посока. - Бавно.
Точно така. - Бавно.
Спри! Слез от колата.
Слизай. - Съжалявам.
Как може да не знаеш да паркираш на тези години.
Боже, куче без една лапа и с перде на окото ще се справи по-добре.
И е автоматик, естествено. Дай ми ключовете.
На поставката за чашата са.
Стартира се от бутона. - Знам.
Какво е това, по дяволите? - Парктроникът.
Ремаркето е твърде близо до колата, затова бибитка.
Здравей.
Здравейте. - Как се казваш?
Ото. - Ото?
Ото. О-Т-О.
Аз съм Аби, О-Т-О.
Аз съм Луна.
Приятно ми е.
Виж само. - Направи го от първия път.
Перфектно! - Благодаря ви, г-не.
Всеки, който смята, че му трябва парктроник,
не трябва да кара и не трябва да му се позволява да слуша радио.
Така мисля. И разрешителното на огледалото, не в джоба!
Ясно. - Чао! Много благодарим!
Справи се супер.
Идиот.
Готови ли сте?
Добре. - Вземете си нещата.
Хайде, сладурани.
"Чикитита", вземи си нещата.
МАЙСТОРА И МАРГАРИТА
Колко място остава? - Три рафта.
Още колко кашона с книги имаш? - Седем или осем.
Тогава ще ти направя още една библиотека.
Здрасти.
Ото, нали?
Ото. - Да, това казах.
Друго ли казах? - Няма значение какво каза. Ото.
О-Т-О. - Ото.
И отзад - напред пак така се произнася.
Ото. - Ото, Мари. Не е чувала често името.
Аз пък съм.
Ако е неудобно, можем да се върнем. - Какво искаш?
Нося ти храна. - Защо?
Защото изглеждаш гладен. - Затова се разбираме.
Тя обожава да готви, а аз обичам да ям всичко.
Както и да е, искахме само да ти се представим,
защото ще сме съседи, така че…
Така че… - Добре, чао.
Казвам се Марисол.
Аз съм Томи.
Ото.
Винаги ли си така недружелюбен?
Не съм недружелюбен. - Смятам, че малко си.
Не съм недружелюбен. - Мъничко.
Прав си, не си.
Не си недружелюбен.
Всяка твоя дума е като топла прегръдка.
Наистина.
Добър апетит. - Какво е?
Моля те, внимавай със салсата. Това е "Поло Кон Моле".
Много е вкусно. Мексиканско ястие е.
Аз съм мексиканка. "Буено", не.
Родена съм в Салвадор, защото баща ми е оттам.
Майка ми е мексиканка и първо живяхме в Мексико…
А ти? - Аз съм IT консултант.
Пита от де си.
От Анахайм съм.
От Анахайм? - Анахайм, да.
Ел Пасо.
Добре, имам си работа.
Г-н Ото, да имате ключ "Алвин", който да ми дадете назаем?
Искаш да кажеш гаечен ключ. - Не, ключ "Алвин".
Това е гаечен ключ. - Гаечен ключ, нали?
Гаечен ключ е. Цяла сутрин повтаря: Ключ "Алвин".
Скъпа, "Алвин" е. Всички, които познавам му викат така.
Всички, които познаваш, грешат. - Така ли?
Потърси го в Гугъл!
Потърси го в Гугъл, Уикипедия.
Дай ми телефона си. - Нямаш ли си свой?
Знаеш ли какъв размер ти трябва? - Стандартният.
Вземи комплекта. - Благодаря.
Тръгваме си, защото си имаш работа.
Какво искаш, а?
Не е ли прекрасна, синко?
За теб с надежден "Чеви" двигател.
Не на всичко можеш да разчиташ на тоя свят.
Татко, това е Ото.
Стига толкова, скъпи.
БУКЕТИ
Два за 8 долара?
Май кола трябва да ме блъсне. Може и да се получи.
Намерих от любимите ти цветя.
Розови. Бяха на промоция.
Два букета за 8 долара.
Извинявай, че не ги донесох по-рано.
Разсейват ме.
Някакви нови съседи.
Съпругът е тъпанар.
Дори няма представа от гаечни ключове.
Естествено, наематели.
Безотговорна работа.
Може би не могат да си позволят да купят жилище.
Но какво ще правят, когато онези копелета
решат да съборят къщата им
и да построят от онези ужасни апартаменти, а?
То ще се случи, повярвай ми.
Вече се навъртат.
Карат направо през тревата.
"Дай енд Мерика". Що за идиот си е мислил,
че това е добро име за компания за недвижими имоти?
Звучи като "Умираща Америка".
Натам вървят нещата.
Дори вече не мога да си купя добра винтова кука.
Или пък въже.
Нещата не вървят на добре, откакто не си вкъщи.
Следващия.
Смятам, че имаш хипертрофична кардиомиопатия,
което е генетично заболяване на… - Знам.
Баща ми боледуваше.
Вероятно ще живееш дълго,
но се страхувам, че трябва да забравиш за военната служба.
Следващия.
Двупосочен билет до Питсбърг, моля. - Долар и 10.
Благодаря.
Път, моля.
Изпуснахте си книгата!
Г-це, изпуснахте си книгата!
МАЙСТОРА И МАРГАРИТА
Моята ли е?
Какво? Да.
Видях, че я изпуснахте, така че…
Много благодаря. Прочетох я наполовина,
бих се разстрояла, ако не я дочета.
Заповядай. Защо не се присъединиш към мен?
Аз съм Соня. - Ото.
Така се казваше баща ми.
В момента отивам при баща си. Ходя всеки четвъртък.
Често ли пътуваш с този влак? - Не.
Ходих на медицински преглед за Армията.
Боже.
Сигурно е плашещо да не знаеш какво те очаква там.
Кога тръгваш? - Няма да тръгвам.
Поне не в момента.
Билетите, моля.
Благодаря.
Опасявам се, че сте на грешния влак. Този билет е за друга дестинация.
Трябва да имам…
Ще сляза на следващата гара. Колко струва?
Долар и 75.
Долар.
Ето, имам дребни.
Благодаря ти.
Заповядайте, приятен ден.
Остана четвърт долар.
От 1964-та е, чисто сребро.
Запази го, носи късмет.
Да, така е.
"Благодаря. Беше вкусно."
Здрасти, Ото! Не е ли малко късно за сутрешна разходка?
Не. - Не трябва ли да си на работа?
Не. - Искаш ли да дойдеш на обяд?
Обяд?
Има свинско филе, ако промениш решението си.
Извини ме.
Ти си бил! Това е частен път
и тази бариера е за ограничаване на трафика.
Идиоти като теб не могат да я заобикалят и да газят тревата.
Спипа ме. Аз съм от "Дай енд Мерика".
Ще накарам градинарят ни да се погрижи.
Ще си имате нови насаждения, даже по-добри.
Ненапразно си имаме правила.
Знам какви сте ги намислили. - Добре, г-н Андерсън, както кажете.
Продължавайте със съседската стража.
Разкарай се оттук, бълхар!
Хайде, махай се!
Хвърли още един камък и мастията ти ще хвърчи през покрива!
Не, няма да хвърчи. Тази гадна котка одраска Принс.
Ще убия това лайно. - Няма да го направиш.
Какво ти пука? Бездомно е. Сигурно е пълно с болести.
Вероятно и ти, но не хвърлям камъни по теб.
Анди. - Какво?
Чу ли го? Казах ти как ми говори.
Махай се, докато можеш. Не сме дружки.
Здравей. - Сега пък какво?
Исках да върна гаечния комплект.
Мебелите дойдоха с инструменти. - Поздравления.
Направих ти малко "Салпозер де Ароз".
Като пилето с шоколадов сос ли? - Не.
Това са Салвадорски бисквитки.
Бяха любими на баща ми. - Вкусни са, ще ти харесат.
Затова ги направих. - Ото, чудех се дали нямаш стълба.
Прозорецът ни заяжда. - И защо ти трябва стълба?
Този там горе не се отваря.
Ще опиташ да го отвориш отвън ли? - Точно.
Ще си взема палтото. - Благодаря ти.
Харесвам как размахва ръце. - Да оправим рамото.
Анита. - Ото, не искам да те безпокоя,
но парното ни не работи.
Ще го погледнеш ли? - Пробвай да обезвъздушиш радиаторите.
Как да го направя? - Като обезвъздушиш радиаторите.
Ото, не бъди груб. - Не бях.
Понякога е трудно да разбереш Ото.
Така е. Между другото, току-що се преместихме в 206.
Аз съм Марисол. - Томи.
Добре дошла, скъпа. Приятно ми е, аз съм Анита.
Съпругът ми, Рубен, се занимаваше с отоплението.
Винаги сме знаели, че ще дойде ден,
в който той няма да може да се справя с нещата в къщата.
Рубен трябваше да помисли за това, когато организира преврата си.
Това беше много отдавна.
Преврат? - Беше недоразумение.
Беше си преврат.
Ото, не можеш ли просто да обдишаш радиаторите на Анита?
Не, защото не се обдишват,
а се обезвъздушават. - Мила, виж тази рампа.
Тя е на Соня. - Остави я веднага.
Остави я! Кой ти позволи да я пипаш?! - Извинявам се.
Махайте се всички!
Стълбата и да ви няма. Изчезвайте всички.
Благодаря ти.
Благодаря ти, Ото. - Внимавай.
Държа я.
Благодарим ти!
Какво правиш тук? Как влезе?
Хайде, изчезвай!
Махай се!
Излизай, махай се!
Разкарай се!
Пусни се!
Ако ме одраскаш, ще те ощипя.
Ще ти е за урок.
Глупава котка.
Здравей, Ото!
О-Т-О.
Дадох ти градинския си маркуч миналия август,
ако ми го върнеш, ще обезвъздуша радиаторите.
Влез.
Новите ти съседи са прекрасни, не мислиш ли?
Прекрасни? - Да. Скоро може да имаш
и други нови съседи.
От недвижимите имоти ни казваха,
че с Рубен трябва да се изнесем.
Не, това са глупости.
Те не притежават тази къща, а ти. - Така им казах.
Говорили със сина ни, Крис.
Казал им е, че не мога вече да се грижа за Рубен,
че трябва да е в дом със специални грижи.
А аз трябва да се преместя в дом за възрастни хора.
Какво разбира Крис? Той е дебил.
Винаги е бил. Не могат да те принудят.
Осъзнава ли, че сме тук?
Разбира се. Не му позволявай да те заблуди.
Все още е с всичкия си.
Ще потърся маркуча ти.
Целият квартал отива на майната си.
Вече дори няма сдружение на собствениците.
Никой не го е грижа вече.
Навремето бяхме друга бира.
Да сме ясно.
Още не съм ти простил.
Не знаех, че ще си навлечеш беля толкова бързо.
Сега…
Унищожават всичко, което сме градили.
Още не съм си тръгнал, а те се опитват да ни заличат.
Няма да стоя и да гледам резила им.
Напускам.
Окончателно. - Анита, готова ли си с обяда?
Готвя любимата ти царевица със сметана.
Благодаря ти, Ото. Извинявай, че забавих маркуча.
Искаш ли да останеш за обяд? - Анита сготви свинско филе.
Не, имам си работа.
Рубен, какво правиш, скъпи?
Какво правиш? - Пусни го.
Рубен.
Какво правиш? - Пусни го.
Човече.
Опитай да го отвориш отвътре.
По-високо е, отколкото си мислех.
Малко ми се вие свят, скъпа.
Май ще трябва да хванем следващия влак.
Ото, баща ти се казваше така.
Запомнила си.
При военните ли беше?
Не, исках да ти върна парите за билета.
Не е ли по-добре да ме поканиш на вечеря?
Влизаме ли? - Да.
Закъсня с 15 минути. - Така ли?
И така, от какво се интересуваш?
По-точно? - Какво те влече?
Машини, двигатели.
Любопитно ми е как работят.
Как действа всяка част, за да работи колата. Сложно е.
Карбураторът трябва да смеси горивото с въздух,
след това свещта трябва да запали тази смес,
която задвижва буталото и вала…
Откъде знаеш толкова много за колите?
От баща ми. Само за коли говорихме.
Беше добър баща. Уважаван.
Починал ли е?
Преди два месеца.
Внезапно.
Съжалявам.
А майка ти?
Не си я спомням много.
Помня болката, когато почина.
Защо не си поръча основно?
Хапнах вкъщи.
Защо?
За да може да си поръчаш, каквото си поискаш.
Излъгах те.
Извинявай.
Не съм в армията. Не минах медицинския преглед.
Ако бях, сега щях да имам работата, на която се надявах.
Но не успях.
И не знам какво да правя.
Трябва да тръгвам.
Ото!
Идвам. Идвам!
Какво? Какво искаш?
Какво правиш тук? - Ами ти?
Търсих те. - Е, намери ме.
Можеш ли да ме закараш до болницата?
Томи падна от стълбата. Линейката току-що го откара.
Качи се на онази таратайка, дето й викате кола.
Нямам книжка. - На колко години си?
На трийсет. - И нямаш книжка?
Минах листовките.
Просто не стигнах до другите части.
Колко други части има?
Моля те!
Фокус! Моля те, слушай!
Томи е в болницата и може да умира, докато говорим.
Ще ме закараш ли или ще ме накараш да взема автобус?
Ще те закарам. - Благодаря ти.
Толкова ли трудно беше?
Къде отиваш? - Да взема децата!
Децата?
Вдигни ме, вдигни ме!
Удряй навсякъде. - Не! Не!
На ти, на ти! - Тези кукли…
Някакви супергерои ли са?
Да, "лучадорите" са борци.
Борци! - Намерих книжка за г-н Мечка!
Виждам.
Иска да й зачетеш.
Точно така.
Там ли си, Мече.
"Мече, там ли си?"
"Каза мечокът."
"Мече, къде си?" - Не така, говори като мечка.
Мечките не говорят. - Този говори.
"Къде е моето мече?"
"Горе на онова дърво ли си, мече?"
Не, това е бухал!
"Наоколо няма никой, освен мен и бебчето ми."
"Мече, в дупката ли се криеш?"
Аз не съм мече. Аз съм Бепо!
Здравей, Бепо! - Да ви покажа ли един фокус?
Да! - Четях им приказка.
"Четях им приказка"- изръмжа мечокът.
Г-н Мечок, може ли една монета?
Да, моля те. - Моля те, моля те.
Да ми я върнеш. - Нямай грижи.
Къде е Ото?
Дори костюмът не е негов, а на болницата.
Ото! - Бепо означава щастие.
Доброволец е тук.
Ото, какво направи, бре, човек?
Нищо. - Дядо Ото удари клоуна.
Не съм. - Удари го.
Дядка - побойник!
Побойник!
За всичко бе виновен клоунът.
Къде ли ще отиде?
Ето, духни!
Ето я! - Как го направи?
С вълшебство. Благодаря.
Надявам се да имате вълшебен ден! - Чао, Бепо!
Благодаря. - Почакай малко.
Това не е моята монета.
Излезе от ухото ви, така че проблемът е ваш.
Това не е монетата ми.
"Това не е монетата ми."
Чуй, дадох ти четвърт долар и казах да ми го върнеш.
Долар ли искаш? - Подмени го.
Даде ми тази монета. - Ото ще си навлече ли беля?
Това е само четвърт долар. - Не, не е. Виждаш ли, меден е?
Дадох ти монета от 1964 г. - Успокой се.
Искам си я обратно! Къде е? - Полицай, помогнете ми.
Имаме проблем с клоуна. - Къде е?
Г-не отдръпнете се от клоуна! - Беше от 1964 - та.
Къде ми е играчката? - В раницата ти е.
Къде по-точно? Има хиляди джобове.
Какво?
Баща ми се усмихваше така.
Не се усмихвам. - Именно.
Не бива да се държиш гадно с клоун.
"Гаечният ключ", идва ли? - Мамо, ето го!
Моля те, изчакай да го вземем.
Ото!
Благодаря, че ни закара. - Чао, дядо - побойник.
Благодаря ти, Ото. - Лека нощ.
Благодаря отново, Ото.
Чао. - Хайде, момичета, да тръгваме.
Виж си новия крак! Като робот си.
Ото!
Божке, мъртъв ли е? - Не, навярно спи.
Ото, махни го, моля те.
Не можеш ли сама? - Бременна съм.
Мога да хвана някоя болест.
Сам си е харесал това място, сам ще си се махне.
Моля те, защо си такъв?
Не харесвам котки. - Здрасти, какво става?
Джими, виж.
Трябва да те стоплим, приятел. - Внимавай.
Държа те. Замръзнал е.
Къде тръгна? - Не към мен. Болест! Ото!
Да вървим.
Ото, отвори вратата. - Всичко е наред, приятел.
Всичко ще бъде наред, мъниче. - Горкото.
Ще се оправиш. - Целият ми под е в сняг.
Съжалявам. - Боже, тук е кучи студ.
Добре, да го завием. - Не пипай палтото.
Остави го. - Можеш ли да донесеш одеяло?
За котката ли? - Няма проблем, справям се.
Какво правиш? - Телесната топлина прави чудеса.
Вълнуващото ми тяло го топли. - Ще включа фурната.
Забрави да пъхнеш котката във фурната ми.
Просто ще опитам да окърша въздуха.
Защо тезгяхите са ти толкова ниски? Откъде ги купи?
Направих ги за Соня, жена ми.
И тя ли е ниска?
Соня почина.
Готвеше страхотно.
Постоянно хапвах тук.
Много съжалявам.
Може ли да си тръгвате? Имам си работа.
Беше удоволствие да те видя, както винаги.
Кой ще се погрижи за този момък?
Ти.
Добре.
Сега ме попитай както трябва.
Беше и много вълнуващо.
Гладена съм.
Я да видим.
"Академичният съвет удостоверява Ото Андерсън
с бакалавърска степен по инженерство."
Би ли искала някога…
Да се омъжиш?
Защото, ако искаш… - Погледни ме.
Сега ме попитай както трябва.
Ще…?
Ще се омъжиш ли за мен? - Да!
Да!
Да! Да!
Боже мой! - Някой да се обади на 911.
Той падна! - Някой да му помогне!
Снимай. - За Бога.
Някой ще направи ли нещо? - Боже мой, той падна.
Някой да му помогне. - Можеш ли да станеш?
Трябва да можеш! Изправи се!
Някой ще ми помогне ли?
Хайде. - Снимай, снимай.
Снимай го в близък план. - Щяхме да ходим в музея…
Погледни ме. Кажи здравей.
Поеми си въздух, Ото.
Хвани ми ръката. - Хвани ми ръката.
Хвани ме за ръката. Веднага!
Ума ли си загуби? Можеше да те прегази.
Г-не, спасихте му живота. - Той го спаси.
Вие сте невероятен. - Боже мой.
Това беше невероятно.
Последвайте ни в мрежата.
Опитваш се да ми изкараш акъла ли?
Погледни.
Аби ни нарисува заедно.
Искаше да ти я дам.
Това си ти. Винаги те оцветява.
Какво имаш предвид под "винаги"?
Имам чудна идея.
Можеш да ме научиш да шофирам.
Не.
Нямам време за това.
Не се тревожи, ще си платя бензина.
Ето ви, търсих ви навсякъде. - Здрасти, Джими. Какво правиш?
Котката ли е вътре? - Да. Успокой се, бре друже.
Не му харесва да е в кутията. - Защо не го пуснеш?
Извинявай, приятелче.
На разходка ли си мислил да го водиш?
Налага се да го върна. Забравих, че съм алергичен.
Джими. - Да.
Мазах с овесена каша, ама не помогна.
Ела с мен. Пазя една рецепта на Томи от миналата година.
Натъкна се на гнездо с оси. - Сигурна ли си?
Не се чеши. - Чувствам, че трябва.
Не се чеши. - Ами котката?
Май, че ти трябва да се погрижиш, Ото.
Грижи се за него.
Влизай в кашона.
В кашона.
Скачай в кашона.
Извинявай, че още не съм при теб.
По-сложно е, отколкото си мислех…
Сега и той ми дойде на главата.
Имам си котак.
Трябва да реша какво да правя с него.
И после ще дойда при теб, Соня. Обещавам.
Липсваш ми.
Забрави! Няма да окупираш леглото ми.
Това е леглото ти.
На снега ли предпочиташ да спиш?
Може да се уреди.
Ще си най-добрият баща на света.
Какво? - Затова ли използваш колелото?
Да, това ми е работата. - Мислиш, че това е работа?
През нощта работя в пицария, а уикенда във втора употреба.
Вие сте г-н Андерсън, нали?
Идвахте в училище да правите презентации.
Кога беше това? - Г-жа Андерсън беше моя учителка.
Тя бе първата, която ме прие, какъвто съм.
Аз съм трансджендър.
Беше първата, която ме наричаше с другото ми име.
Накара и другите учители да го правят.
Много ми помогна в училище.
Повече няма да ти ги хвърлям.
Как се казваш?
Малкълм. - Малкълм.
Ото. - Приятно ми е, Ото.
Ото! Добри новини. Анди ме учи да карам.
В грешната посока? - Благодаря ти.
Няма проблем. - Беше страхотно. Тръгвам.
Чао. - Режим "Паркинг"!
Не си я изключила от движение.
Трябва да превключиш на режим "Паркинг".
Какво?
Чао!
Идвам, за да спася принцесата!
Ото е тук! Мама направи "салпорес".
Ото, влизай. - Няма да гледам как един идиот
учи друг да шофира. Ти!
Облечи си палтото. Време е за урок.
Какво?
Ще ме научиш ли наистина?
Ото, благодаря ти!
Благодаря ти.
Идвам веднага! - Много мило от твоя страна, Ото.
Благодаря ти. Веднъж пробвах да я науча.
Хора, тръгвам. - Чао, Ото!
Мама отива да кара.
Внимавай, скъпа. - Чао, мамо.
Забавлявайте се! - Чао, мамо!
Без повече възрастни. Хайде!
Ото, може ли да отидем с нашата кола?
Досега съм карала само автоматик.
Не. Уча те как да шофираш.
Качвай се. - Добре.
Ще светне червено и ще трябва да спреш.
Но натискам съединителя, нали? - Да. И след това спирачката.
Не, не, задръж съединителя.
Натискам спирачката и съединителя. - Съединител и спирачка.
Спирачка.
Не ми викай. - Не ти викам.
Натиснала съм съединител! - Ще трябва да спрем и…
Съединител и спирачка. Спирачка!
Спирачка! Колата е спряла, не я блъскай!
Добре, освободи.
Боже мой. - Спирачка.
Съединител и спирачка. - Издъних се.
Не си, учиш се.
Божичко, за малко да ударя колата.
Няма значение, хибрид е. - Добре.
Да дам ли малко назад? - Не, не.
Но аз съм много близо. - Няма значение.
Не трябва ли да дам назад? - Просто изчакай да стане зелено.
Сега натисни съединителя.
Дай малко газ и бавно освободи съединителя. Не си на скорост.
Зелено! - Натисни съединителя.
Няма нужда да въртиш ключа. - Тръгвай!
Просто натисни… - Божичко.
Бавно отпусни съединителя и дай малко газ.
Само това, нищо друго. - Не мога да го направя.
Ото, не.
Какво? - Мамка му.
Какво ти става? Тя се учи да шофира.
Да не си се родил научен? - Успокой се, старче.
Не съм ти никакво старче! Тъпанар!
Ако още веднъж натиснеш този клаксон,
ще е последното нещо, което правиш. Ясно? А?
"Компренде"?
Мамка му.
Сега ме чуй.
Родила си две деца. На път е трето.
Дошла си тук от много далечна страна.
Научила си друг език, имаш образование и съпруг - глупак.
Грижиш се за семейството си.
Ще се научиш да караш без проблем.
Боже, светът е пълен с идиоти, които шофират,
ти определено не си идиотка.
Така че…
Съединител.
Скорост. Газ.
Тръгвай.
Отлично. - Да.
Ето там има място.
Спираш успоредно и даваш назад,
докато не видиш онази броня в страничното си огледало.
Сега изправи.
Дай назад чак до бордюра.
Още малко. - Добре.
Спираш.
Изключваш от скорост.
Ръчна. Ключ.
Това ли е всичко? - Да.
И сме точно навреме.
Наричат се Семла.
Шведски еклери.
Ще се изцапаме, но да ги опитаме.
С пръсти.
Откъде знаеш за това място?
Беше любимо на Соня.
Идвахме всяка събота тук в 1 часа.
А после? - Прибирахме се в 2 часа.
Измивах колата, тя проверяваше класните, готвеше
и в остатъка от деня четеше.
Какви книги?
Нейните си.
Опитах се да прочета някои, но…
Просто не си падам по книгите.
Приятелите й казаха, че сме като деня и нощта.
Животът ми беше черно-бял, преди да срещна Соня.
Тя го направи цветен.
Щяхме да бъдем приятелки. - Беше като ураган.
Убеди училището да започне програма за деца с проблеми.
Много деца имаха проблеми в домовете си
или със социализацията.
Но когато Соня се зае с тях,
те започнаха да рецитират Шекспир.
Онзи ден срещнах един от нейните ученици.
Дете на име Малкълм.
Трябва ни още сметана. - Добре.
Разбирахме се всички, когато се нанесохме тук.
Беше като дар Божи. - Добре дошли в квартала.
Аз съм Соня. - А аз Анита.
Соня и Анита станаха приятелки.
Използвах шестограми… С Рубен пък мислехме еднакво.
Ей, по-бавно! Поне за повечето неща.
Идиот. - Но хората се променят.
Или не се променят.
Нещо се случва и хората се отчуждават.
Изграждат прегради. Обиждат се.
Никой не знае защо.
Може би строителството подлуди всички.
Знаеш ли, на този хълм имаше гора.
Затова наричат квартала "Брезата".
Изсякоха брезите, за да строят апартаменти.
Дори не осъзнаваха какво правят, докато не им казахме с Рубен.
Това е било преди преврата? - Да, да.
Тогава с Рубен бяхме приятели. После почнахме да имаме разногласия.
По-късно синът им, Крис, си намери работа в Япония.
Май не се е връщал оттогава.
Дамата с Рубен изобщо не се разбираха.
Както и да е, реших да заровя томахавката.
Рубен.
Соня ми го подари преди време.
Така и не намерих повод.
Мислех, че можем да започнем на чисто.
Искаш ли да видиш новата ми кола?
Разбира се. - Нов модел е.
Току-що излезе.
Ето.
Тойота?
Купил си Тойота. - "Celica GT" кабриолет.
Пет скорости, автоматик.
Трябва да си в крак с времето.
Ото!
Не знам какво се случи с Рубен, но разбрах, че вече не сме приятели.
Човек трябва да отстоява това, в което вярва. Дори и да е Ф-О-Р-Д.
Със Соня мислили ли сте да имате деца?
Стана два часа.
Чудех се дали можеш да ни помогнеш довечера.
С Томи искаме да излезем на вечеря, преди бебето да се появи.
Забрави да ви карам на среща.
Не. Ще си вземем такси.
Тогава за какво съм ти? - Мамо, не съм го направила!
Върни ми го! - Момичета, моля ви.
И се научете да си споделяте всичко.
Не съм много сигурен. - Не бъди глупав. Ще е забавно.
Само помни, че Аби трябва да си легне в 9 часа.
Ще се справиш ли?
Кодът за алармата е 4491.
Активирам я. Внимаваш ли?
Ако искаш да излезеш, натискаш този бутон и тя се деактивира.
Никъде няма да ходя.
Добре, но никога не се знае.
Да слушате дядо Ото, моля! - Разбира се!
Не виждам шоколадово мляко. - Правим го със сироп.
Но не прекалено много, защото няма да може да заспи.
Дай ми млякото. - Какво е това?
Това е проклетата безполезна съдомиялна.
Татко иска да я хвърли през прозореца,
но мама каза, че вече му е забранено да отваря прозорци.
Глава.
"Кабеза".
- Добре.
Очи. - "Охос".
Ръка - "Бразо".
Не мисля, че това е добра идея. - Защо?
Защото никой няма шанс срещу "лучадоро".
Дядо - побойник!
"Помогни ми". - Той започна.
УНИВЕРСИТЕТ НА АНДИТЕ Марисол Мендес -
Бакалавър по латинска литература.
КАЛИФОРНИЙСКИ УНИВЕРСИТЕТ Марисол Мендес
Толкова е тихо. - Да.
Здравейте, здравейте. - Здравей, мамо.
Здравейте.
Здрасти. Тя вече беше заспала.
Как беше?
Добре. - Справи се добре, Ото.
Трябва да се потупаш по гърба.
Благодаря ти, Ото.
Лека нощ.
Как я направи?
Здравей, Ото. - Малкълм.
Не чуваш ли как трака веригата ти като сменяш скоростите?
Старичко е вече. - Колелото ти не е виновно.
Просто трябва да регулираш дерайльора.
Кое? - Дерайльорът трябва да се регулира.
Извинете. Здравейте, аз съм Шари Кензи.
Журналистка съм в социалните медии.
Търся Ото Андерсън.
Убедена ли сте, че ви трябва?
Страхотно. Това е невероятно.
Поддържай го добре и то ще ти се отблагодари.
Задръж комплекта. - Благодаря, Ото.
Не е за вярване, че ти помагам, за да хвърляш глупости.
Две работи не ти ли стигат? - Събирам пари за кола.
Каква кола? - Фолксваген.
Млада г-це, блокирате гаража.
Г-н Андерсън? Казвам се Шари Кензи.
Журналистка съм в социалните медии и…
Какво е това? - Снимам онлайн сериал "Героите".
Невероятно е какво сте направили онзи ден на гарата.
Спасили сте човешки живот. - Бъркате ме с някой.
Не бъркам. Гледах видеото десетина пъти. Вие сте.
Видео? - Не сте ли го гледал?
Пътник е заснел случилото се и го е публикувал онлайн.
В коментарите някой ви е разпознал, така ви открих.
Има над един милион гледания. - Милион?
Защо хората не си гледат работата?
Защото истории като вашата са вдъхновяващи.
Ако можем да поговорим… - Не, имам твърде много работа.
Записах човека, когото сте спасили. Трябва да го видите.
Ото! Здрасти.
Добро утро.
Готов ли си за още един урок? - Сега не е подходящо.
Ехо? Отворете!
Не съм те заключил.
Завърти копчето и си отвори.
Не си ли отваряла врата преди?
Идиотка.
Ото! Аз съм.
Тя си тръгна.
Отлично. Отивам на разходка.
"Журналистка от социалните мрежи"? Какво по дяволите, изобщо означава?
Куп безмозъчни с камери. - Мисля, че си постъпил много добре.
Имам предвид да я затвориш в гаража.
Отлична стратегия. Браво на теб.
Ото, правиш толкова много за нас, искам да ти се отблагодаря.
Няма нужда. - Не искаш ли някой път вкусна храна?
Тези бисквитки… - "Салпозер де Ароз"?
Те не са лоши.
Мога да ти помогна да почистиш къщата си и антрето,
да опаковаме палтата и обувките на Соня.
Не е нужно.
Това може да ти помогне да продължиш напред.
Не искам да продължавам напред. - Ото, тя винаги ще е с теб.
Ти още си на този свят. - Да не говорим повече.
Когато баща ми почина, майка ми спря да живее.
Тя просто се отказа… - Нито дума повече!
Престани! - Добре! Не ми крещи.
Защо хората не си гледат работата?
Идиоти.
Пречкат ми се на всяка крачка.
От много дрънкане, споменът ми за гласа й избледнява.
Не искам да забравя Соня. Тя бе всичко.
Нямаше нищо преди нея, няма нищо и след нея!
Аз съм нещо.
Темерут!
Спри веднага!
Ти ли остави бариерата отворена? - Никой не го е грижа, освен теб.
Грижа ми е за хората, които спазват правилата.
Да, знам. Знам всичко за теб. Досието ти в офиса е толкова дебело.
Знам за жена ти. Как обвиняваш всички за станалото.
Млъквай! Ни дума повече!
Успокой се, Ото. Не се опитвам да те разстроя,
но наистина не трябва да живееш сам.
Знаем повече за теб, отколкото си мислиш.
Просто се погрижи за сърцето си.
Какво знаеш за сърцето ми? Какво знаеш?!
Любопитен темерут такъв! - Ото, Ото.
Ото, какво става? Добре ли ти е?
Ако искаш да ми помогнеш, затвори бариерата.
Ото, Ото.
Ото.
Ото, да поговорим. Моля те.
Ото. Какво става?
Да поговорим, Ото.
Ото.
Благодаря ти.
НИАГАРСКИ ВОДОПАД - Ще си сладък.
Не! - Стига де.
Скъпи, толкова си сладък.
Дай ми ръката си. Бебето рита.
Веднага се връщам.
Соня!
Здравей.
Събуди се.
Стига, скъпи.
Ядосан си.
Знам.
И скърбиш.
Аз също.
Но трябва да продължим да живеем.
Сега пък какво?
Малкълм. - Извинявай. Не исках да…
Няма да те застрелям. - Какъв беше този шум?
Генераторът гръмна и токът спря. Какво искаш? Студено е.
Надявах се, че мога да преспя за една нощ.
Това не е хотел.
Извинявай. - Защо не си у вас?
Баща ми ме изгони.
Имам един диван, на който можеш да спиш.
Не влизай в трапезарията. Таванът има нужда от ремонт.
Горе е, в стария кабинет на Соня.
Защо те изгони? Защото вече си Малкълм?
Да, защото съм Малкълм.
Защото се обличам така.
Защото чета твърде много и не обичам спорта. Така смята той.
Срамува се, защото съм транс. - Значи е дебил.
Ето. Опитай да не пипаш нищо.
Добре.
Еха. - Добро утро. Все още няма ток,
сготвих последните яйца, докато не са се развалили.
Надявам се, че нямаш нищо против. - Отивам на разходка.
Не искаш ли първо едно кафе?
Може.
Заповядай.
А малко яйца?
Няма да откажа. - Добре.
Това…
Е тук.
Закачи го.
Здравей, Ото! На разходка ли?
Да се присъединя ли? Не съм си направил стъпките още.
Аз съм Джими. - Малкълм, приятно ми.
Ото, ако искаш намали темпото, ще ми изскочи сърцето.
Ото, чу ли, че местят Рубен в дом следобеда?
Кой го мести? - Онези от "Дай енд Мерика".
Боже. Убедили са Анита да продаде къщата.
Не, сключили сделка с Крис. - Крис?
Той няма право. - Има.
"Дай енд Мерика" са разбрали, че Анита има Паркинсон и сега Крис…
Паркинсон? - Миналата година Крис убеди Анита
да му даде пълномощно, в случай че се влоши.
"Дай енд Мерика" сключиха сделка с Крис за къщата.
Изроди.
Чакай малко, Анита е разбрала, че има Паркинсон миналата година?
Това не е вярно. Щеше да каже на Соня.
Соня щеше да ми каже.
Анита и Рубен го пазеха в тайна от вас.
Казаха, че си имате достатъчно грижи.
Така ли казаха?
Трябва да видя всичко, което си получила от "Дай енд Мерика".
Известия, писма. Имаш ли копие от пълномощното?
Откъде знаеш? - Имаш ли?
Да. - Дай го.
И всичко за здравословното ви състояние с Рубен.
Джими ли ти каза? - Ще ми ги дадеш ли?
Да.
Какъв темерут съм бил?
Така се вглъбих в проблемите си, че спрях да мисля за другиго.
Реших, че на никого не му пука за мен.
Приятелите не бива да постъпват така.
Не е лесно да се каже след толкова време.
Прости ми.
Обещавам, ще оправя всичко.
Трябва да използвам телефона ти.
Защо не използваш своя?
Изключен е в момента.
Защо? - Няма значение.
Трябва да използвам телефона ти.
Знаеш ли какво? Не може.
Не? - Не.
Не ми казваш защо телефонът ти е спрян.
Не ми казваш защо трябва да използваш моя.
Не ми казваш какво ти стана вчера на улицата.
Откакто си влязъл - не си излязъл!
Уплаши ме, Ото.
Знаеш ли колко време стоях отвън? Нямах представа дали си добре.
Ако беше ти се случило нещо?
Извинявай, ако казах нещо грешно за палтата на Соня.
Просто се опитвах да помогна.
И ти тръшна вратата пред лицето ми.
Така че, не. Не можеш да използваш телефона ми.
Мислиш, че животът ти е гаден, защото всички са идиоти
и трябва да вършиш всичко сам?
Нали?
Но познай какво?
Не можеш.
Никой не може.
Трябваше да се радваш,
че някой се опитваше да ти помогне да преживееш един скапан ден.
Дори и да е идиот. Така че…
От недвижимите имоти се опитват да прокудят Анита и Рубен от дома им.
Затова ми трябва телефона ти.
Добре, влизай.
Никога не бяхме ходили на почивка.
Соня беше бременна в шестия месец.
Искаше да направи нещо специално, преди да се роди бебето.
Резервирахме си пътешествие до Ниагарския водопад.
На връщане автобусът катастрофира.
Имаше дефекти в спирачките,
но компанията не ги е ремонтирала.
Соня беше парализирана…
И загубихме сина си.
След три месеца в болницата се прибра у дома.
Бяха започнали да строят новите апартаменти,
обществените сгради, алеите
и никъде не бяха помислили за инвалидните колички.
Можеха да променят плановете.
Но тогава законите не се спазваха и не им пукаше.
Възпротивих се.
Пукаше ми.
Бях толкова ядосан.
Какво означава това? Хора като нея?
Тогава ме избраха за председател на сдружението на собствениците.
Исках да залича всички.
Строителите, брокерите, автобусната компания,
шофьорът на автобуса. Никога нямаше да се откажа…
Заради Соня.
Соня каза, че трябва да продължим да живеем.
Това и направих.
Живях за Соня.
Преди шест месеца тя почина.
Рак.
Щях да се присъединя към нея.
Затова телефона ми е изключен.
Но сега мисля, че тя иска да продължа живота си.
И имам много работа за вършене.
Губиш си времето, Ото. Сделката е сключена.
Рубен идва с нас. Ако ми попречиш,
ще те арестувам.
Не правя нищо. - Нито крачка повече.
Няма да отнемеш мъжа ми.
Анита, моля те. Правим го за твое добро.
Опитвате се да вземете къщата ми, това правите.
Искам Рубен да е с мен до края на дните си в нашия дом.
Кой ще се грижи за Рубен, когато ти вече няма да можеш?
Кой ще се грижи за теб? Ото ли?
Ото също не е в най-добро здраве. Нали, Ото?
Аз ще се погрижа за тях.
Какво правиш? Спри го. - Анита и Рубен са като мое семейство,
ще се грижа за тях, докато имат нужда.
Те не са ти семейство. Синът им, Крис,
реши, че не са достатъчно здрави, за да бъдат сами…
Извинете. Кога последно Крис е виждал родителите си?
Живее в Япония. Отчуждени са си от 10 години.
Крис представа няма как се справят,
той знае това, което си му казал. - Коя си ти?
Казвам се Шари Кензи. - Журналистка в социалните мрежи.
В момента излъчваме на живо.
Изключи камерата. Не можете да снимате.
Това е обществен тротоар.
Казал си на Крис, че Анита има Паркинсон,
но Анита пази в тайна диагнозата си.
Е, как разбра?
Трябва да проверя записките.
Там е г-н Андерсън, той е като местен герой тук.
Каза ми, че знаеш подробности и от неговото медицинското досие.
Как компанията ви има достъп
до медицинските досиета на възрастните хората?
Добре, да тръгваме.
Приятно ми е да се запознаем. Приключихме ли?
Махни камерата от лицето ми. - Чао, чао.
Успяхме! - Направихме го!
Качих историята на Анита и Крис преди час.
Десетки хора вече казват,
че "Дай енд Мерика" са ги принудили да напуснат домовете им.
Споделете вашата история с мен в социалните мрежи.
Всичко заснех.
Забрави да затвориш бариерата!
Видя ли го? Просто се предаде.
По наше време копелетата биха се борили.
Няма да се отърват от нас.
Да. Вече се чувстваш по-добре.
Тук съм с Анита и Джими, за да науча подробности.
Джими, спомена, че Анита и Рубен са ти като семейство.
Какво точно означава това? - Почти всяка вечер вечерям у тях.
Знам какво чакаш. Готов си за обяд, нали?
Знам какво ти се хапва.
Ето. - Отскоро сте в квартала.
Как ви приеха? - Прекрасно.
И семейството ви се радва на съседи, които си помагат.
Ото? - Ще се излъчва ли в Мексико?
Извикайте линейка!
Г-жо Мендес? Можете да го видите.
Здравей, дядо Ото.
Г-жо Мендес? - Аз съм д-р Елис.
Г-н Андерсън ви посочи като най-близка роднина.
Да, така е.
Чичо ви говорил ли е с вас за състоянието си?
Всъщност, не.
Нарича се хипертрофична кардиомиопатия.
Сърцето му е твърде голямо.
Твърде голямо?
Извинете, всичко е наред.
Знаеш ли, хич те няма в умирането?
Ото, мисля, че времето дойде.
Мисля, че раждам.
Раждам. - Аз съм кардиоложка.
Ще изпратя гинеколога.
Направи нещо.
Раждам!
Готови ли сте за снимка?
Готови? Всички заедно "Марко".
Едно, две, три.
Марко!
Ото! Здравей. - Влизай.
Моля поздравете, нашия приятел Ото.
Здравей, Ото!
Здравей, Ото. Извинявай, заради колите отпред ли си тук?
Не, донесох ти нещо.
Ото.
Боядисах я. - Прекрасна е.
За бебето е.
Благодаря ти. Подръж го за секунда, моля.
Защо? - Да я покажа на Томи.
Бебчо, връщам се веднага. Томасо?
Здравей.
Да му го дам ли пак?
Аз съм дядо Ото.
Нека ти покажа какво прави.
Не е нужно да правиш нищо. Внимателно.
Сега малката ти главичка. И аз просто ще правя…
Така.
Соня, това са Аби и Луна, и имат нещо за теб.
Здравей, Соня. - Здравей, Соня.
С нас е и малкият Марко.
Марисол и Томи също са тук. Разказах ти за тях.
Кажи: "Здравей, Соня."
Обичаше розови цветя. Добър избор сте направили.
И аз харесвам розовото.
Готов ли е? - Да.
Не.
Не така, Ото.
ЗА МАРИСОЛ
Малкълм, провери маслото.
Да видим какво показва.
Изглежда наред, нали? - Ако така мислиш…
Наред е. - Това е. Добре, сега…
Ето ти ръководството и документите.
И ключът. Колата е твоя.
Шегуваш ли се? - Не.
Какво? Ото!
Благодаря ти.
Боже мой.
Спасих те от Фолксваген. - Имам си кола!
Ото? Купил ли си пикап?
Божичко!
Искате ли да се повозим? - Отиваме на разходка ли?
Хубав пикап, Ото. - Внимавайте.
Харесвам колата ти, Ото. - Почакай да видиш само как вози.
Огромна е.
Камион точно като за Дядо Ото - "Побойник".
Имаш ли комикси? - Ще идем ли за шведски еклери?
Това е живот.
Кой иска закуска?
Хайде, да хапваме.
Не е за вярване, че Марко е на 3 годинки.
Аз ще отворя, скъпа.
Скъпа?
Ото не е излизал на разходка.
Гледайте брат си.
Какво?
Вземи ключовете.
Ото?
Скъпа?
Ото.
Няма пулс.
ЗА МАРИСОЛ
Марисол.
Марисол,
ако четеш това, не се тревожи.
Не съм направил нищо глупаво.
Изглежда, че да имаш голямо сърце, не е толкова добре, колкото звучи.
Лекарите ме предупредиха, че няма спасение.
Така че планирах всичко предварително.
Котакът си хапва риба тон, два пъти на ден
и обича да върши работата си насаме.
Моля те, зачитай това.
Бих искал погребение.
Но не прекалено помпозно.
Просто помен…
За онези, които вярват, че съм изпълнил дълга си.
Местен герой и добър наш приятел се спомина днес.
Ото Андерсън. Бихте ли искали да кажете няколко думи за Ото?
Да. Ото, обичаме те.
В твоя чест с Малкълм правим твоите обиколки безпроблемно.
Всеки ден около обяд.
В нашите сърца си.
Моят адвокат ще ви даде достъп към банковите ми сметки.
Никога не съм пилял пари за глупости,
така че ще имате достатъчно, за да осигурите образование на децата.
Правете каквото искате с останалото.
Добро момче.
За Ото.
Къщата и всичко в нея е твое,
стига да обещаеш, че никога няма да я продаваш
на тези копелета от недвижимите имоти.
И за нищо на света, Марисол…
Не позволявай на Томи да кара "Чеви".
Или на някой друг.
Поверявам го само на теб.
Защото не си идиотка.
Дядо Ото.
Превод и субтитри: Слав Славов
© 2023 Translator's Heaven subs.sab.bz
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz