СМЪРТОНОСЕН СКОК
Десет години по-късно
Добре изглеждаш, Сара, правиш го да изглежда лесно.
Благодаря, Чад. Имам нещо за теб. - Супер!
Откъсна се от каската ми вчера, докато скачах.
И оцеля! Намерих го в зоната за кацане.
Пак заповядай. - Благодаря.
Доста зле се приземи, Сара. - Благодаря.
Хареса ли ти да скачаш сама? - Да.
Ще ти е много по-забавно да скачаш с нас.
Непрекъснато ми го повтаряш.
Понеже си нова тук, не значи, че не може да си създадеш приятели.
Трябва да скочиш с нас някой път. - По този начин ли питаш?
Да, но не питам.
Не мога да кажа, че съм чувала тази реплика и преди.
Не ме улесняваш. - Кое му е забавното на това?
Може ли да оставя това тук за Крис? - Да, разбира се.
Това беше класика.
Досега не съм виждал Пейсън да бъде спрян.
Не мисля, че някога се е случвало.
Още един нагъл парашутист.
Всяка зона за скачане има такава.
Приключи ли с опаковането? - Да.
Кой беше този? - Това е Крис.
Отдавна се занимава с опаковане на парашути.
Той скача ли? - Преди скачаше.
Казват, че в миналото е бил доста добър.
Явно е решил да се откаже, докато е бил на върха.
Подготви се. Имаш пет минути за връзка.
Пич, откажи се. Това никога няма да се случи.
Съгласен съм с Уейд. Тя няма да промени мнението си.
Убеждаваш я да скочи с нас, откакто дойде.
Какво е толкова специално в нея?
Не знаеш ли коя е тя?
Скачането с парашут е в кръвта й.
Трябва ни шести човек, Лиса. И тя е подходящата.
Все тая.
Пейсън! - Извинявай.
Искам да призная нещо.
Откога допускат жени в духовенството?
Имам нужда от теб. Разпознавам таланта, когато го видя,
а в момента екипът има нужда от теб.
Чувал ли си израза "Не искам да принадлежа към клуб,
който би ме приел за член"? - Да, Граучо Маркс.
Печелиш точки, че знаеш това.
Това не променя факта, че ми харесва да скачам сама.
Да скачаш сам е като мастурбация.
Върши работа, но е малко депресиращо.
Навярно не мастурбираш правилно.
По-късно ще идем на църква. Ходила ли си някога?
Кое уважаващо себе си момиче не е ходило на църква?
Значи, ще се видим там?
Ще кажа, може би.
Липсваше им.
Те са просто патици, мамо.
Те не ме липсват.
Харесва ли ти? Това е нова смес, върху която работя.
Да, като смес от дървесна кора и торфен мъх.
Здравословно е. Просто го изпий.
Радвам се, че се върна.
Хубаво е, че се върнах, така мисля.
Надявах се, че ще успеем да се помирим.
Бих искала.
Преди да заминеш, позволих на емоциите си да надделеят.
Бях ядосана.
Надявам се да ме разбереш.
Още ли скачаш?
Говорим за помиряване, а подхващаш тази тема?
Пазя се, мамо, не се тревожи.
Тревожа се, че се местиш от място на място, съвсем сама.
Не оставаш дълго на едно място, за да намериш приятели.
Поканиха ме да изляза тази вечер.
Надявам се, че ще отидеш.
Не съм решила. - Сара, трябва да отидеш.
Имаш нужда от това.
Опасност - Не преминавайте
Ето я и нея.
Много благодаря. Навярно това значи, че аз съм първи.
И на мен ми е приятно. - Това е Грег.
Обзаложихме се, че няма да дойдеш. - Мисля, че е малко влюбен.
Това е Евън. - Здравей.
Уейд, Лиса. - Здрасти.
Какво прави тя тук? - Стига, Лиса, църквата е за всички.
Още не разбирам защо наричат това място църква.
Защото идваш тук, за да се молиш за живота си.
Мамка му, пич, това е ужасно.
Добре дошла в църквата, Сара.
Той отново мами смъртта.
Чух, че утре може да си с нас за няколко скока във формация.
Не съм наясно с това. Не съм скачала във формация.
Какво правиш, когато скачаш с парашут?
Нима горе си играеш сама на "принцеса на небето"?
Навярно винаги съм била затворена в себе си. Така ми харесва.
Чудя се дали и на другите хора им харесва така.
Най-накрая сме шестима, мисля, че трябва да опитаме "Проклятието".
Ще скачате ли?
Това ми се струва лоша идея, но какво знам аз?
Да скачаме, Уейд.
До скоро.
Скачаме.
Скачаме!
Къде ще се приземиш, Уейд? - Наближавам с пълна скорост, Лиса.
И така, ей…
Проклятието? - Да.
Сериозно ли? От Уейд бих очаквал такова нещо, но не и от теб.
Просто всички сме чували историите.
Вярваш ли на всяка история, която чуваш в зоната за скачане?
Довери ми се. Някога да съм те подвеждал?
Добре.
Приятен скок, Сара. - Благодаря.
Слушай, не исках да правя предположения.
Знам, че не си се съгласила да скачаш с нас.
И съжалявам, че казах, че да скачаш сама е неправилно.
Няма нищо. Съжалявам, че се усъмних в уменията ти за мастурбация.
И така, какво е "Проклятието"?
Това е скок, който винаги съм искал да направя,
но за него са нужни шест души. Шестима талантливи.
Какво ще кажеш?
Ще се видим сутринта.
Вярно е, че за този скок са нужни шест души,
но се нарича "Проклятието", защото няколко души са загинали,
опитвайки да го изпълнят. - Сериозно?
Това е просто легенда.
Никой не е умрял при изпълнението на "Проклятието".
Можем да направим нещо друго, ако не ти е приятно, Сара.
Можеш да ни снимаш. - Не съм от страничните наблюдатели.
Благодаря, все пак. - За това говоря!
Не, не и бялата дъска. Мразя я.
Да, Уейд. Знам, че я мразиш.
И помислих, че може да ти е трудно да си представиш този скок.
И така...
Направих това специално за теб.
Сериозно? - Летим така, и по моя ключ.
Ето така.
Харди, мамка му.
Мамка му, това наистина помага.
Просто опитай. - Боже мой.
Не, не го прави.
От сблъсък при такива скорости може да изпаднете в безсъзнание.
Бъдете предпазливи. Всички може да умрем.
Но не е нужно да умираме днес.
Точно така, умници.
Пригответе се.
Изглежда, че алтиметърът ти е блокирал.
Да, случва се понякога.
Всичко е наред. Очите ми са моят алтиметър.
Не мисля, че Сара трябва да е в центъра.
Това е първият й опит с формация, а я слагаш на най-опасното място.
Тя ще се справи.
Опитай се да мислиш с другата си глава?
Ако й се случи нещо, ще е по твоя вина.
Привет. Да знаете - седя до вас.
Не й позволявай да те разстрои. Лиса е твърде драматична.
Майната ти, Грег. - Ще се справиш страхотно.
Да, ако искаш да си страхотна,
покажи си циците на пилота и той ще ни вдигне по-високо!
Само в мечтите ти.
Проверете комуникациите!
Да го направим! - Да!
Пейсън, коя е столицата на Тайланд? - Какво?
Банг Чеп! - Това никога не остарява.
Тъпак. Тръгвай към проклетата врата, Евън.
Да започваме.
Готови, скачаме!
Спокойно, Сара. - Отнася се за теб.
Аз съм на мястото си.
Всички изглеждате добре.
Следете нивата си.
Готови и ключ!
Мамка му, губя контрол. - Мамка му.
По дяволите.
Това беше гадно.
Отделете се.
Добре ли сте всички? - Грег е добре.
Разбрано. - Отиди при Уейд.
Сара е добра. - Наистина ли?
Добре, ще се видим на земята.
Как мина? - Добре.
Но можем и по-добре.
Тя идва. - Извинете за случилото се.
Кракът ми закачи главата на Уейд и се изплаших.
Няма проблем. Имам нещо за теб.
Шапка!
Не се тревожи. Това е новобранска шапка.
Всички сме били като теб. Добре й стои.
Наистина ли това беше първата ти формация?
Защо, за да разказваш вицове за девственици?
Казах ти го снощи. - Не, ако наистина ти бе за пръв път,
това означава...
Сара черпи!
Вълнуваш ли се от този скок? - Да.
Гадно, че го обърках,
но може би не трябва да очаквам много от първия път.
Не се тревожи. Този екип скача заедно от доста време.
Ако получавах по един долар за всеки провален скок,
щях да си платя тази бира и малко пица.
Кой звъни? - Майка ми.
Ако узнае, че съм скачала и не ме чуе до залез-слънце,
предполага най-лошото. - Защо?
Да нямаш приятел, който е загинал?
Нещо подобно.
Някой твой близък?
Да.
Затова ли скачаш сама? - Това е част от причината.
Скачам от няколко години. Не съм имал загинал приятел от скачане с парашут.
Ще имаш.
Все някога всички имаме.
Слушайте, приятели.
Момент. - Искам утре да повторим скока.
Този път без грешки.
Всички сме съгласни, че натоварваме Сара, като я поставяме в центъра.
И някой вече се опита да ти го каже.
Ето защо, аз ще поема центъра.
Сара.
Ти ще бъдеш тук, точно срещу мен.
Евън - ти ще си тук.
Грег, ти ще си тук,
между Лиса
и Уейд.
Ако това беше лесно, всички щяха да го правят.
Отпочинете си. Ще се видим на разсъмване.
Добре, до скоро, Пейсън.
Както и да е. Хайде, Уейд, да тръгваме.
Май си тръгваме. Аз ще пътувам с теб.
Аз си тръгвам, братле.
Лиса, почакай. - Тя ме обича.
Не го приемай твърде лично. Лиса просто ревнува.
И няма особено висок коефициент на емоционална интелигентност.
Това е тъпо. Тя скача с парашут толкова добре, колкото и аз.
Не говоря за това.
Пейсън. - Има ли нещо между тях?
Преди имаше. И Лиса все още иска има.
Но това няма как да се получи.
Те не изглеждат съвсем един за друг.
Тя е пълна откачалка!
О, добре.
Предполагам, че трябва да приемаш и лошото, и доброто.
Тя се занимава с достатъчно наши глупости.
Ще се видим рано сутринта.
Здрасти. Искаш ли бира?
Много благодаря.
Видях, че днес опита "Проклятието".
Да, но го оплесках.
Очевидно.
Няма нищо срамно в това. "Проклятието" е трудна формация.
Може би само няколко души в света биха могли да го направят.
Виждал ли си формацията направена?
Да.
Утре ще опитаме отново.
Леле!
Успех.
Благодаря.
Знаеш ли колко вредни са тези неща? - Да, но всички ще умрем някой ден.
Да, но предозирането с таурин ми се струва доста глупава причина.
Да. Ти умри по своя начин, сладурче, а аз ще умра по моя.
Да скачаме с парашут!
Как си, Джери? - Пейсън, как си, пич?
Не толкова добре, колкото теб, както изглежда.
И как се казваш? - Казва се Ингрид.
Знае само няколко думи на английски. - Ингрид, а?
Късметлия!
Хайде, да се качваме.
Добро утро, център Лос Анджелис, излитане за втори скок.
Тази сутрин се изкачвате на 3600 метра.
Оценяваме всякакви съвети.
Втори скок започва.
Съобщете, когато излетите. Очаква се ясно небе от 1000 до 2000 метра.
Съобщава се за умерени до силни турбуленции на височина до 4500 м.
Затегнете коланите, пътуването ще бъде тежко.
Разбрано. Потегляме.
Джери, какво ще кажеш да се издигнем малко по-високо?
Няма да я питам.
Ингрид, искаш ли самолетът да се издигне по-високо?
Да, Ингрид, искаш ли да скочиш от по-високо?
Да, разбира се. Супер. - Трябва само
да си покажеш циците на пилота и той ще ни качи 300 метра по-високо.
Не бих те излъгал.
Анди! Ингрид иска да ти покаже нещо!
Извинете за това! Господ ни осигури малко турбуленция,
само за да се разклатят тези красиви цици!
Бих казал, че си заслужава да се изкачиш малко по-високо!
Какво пропуснах?
Хайде. Наведи се.
Готови, скачаме!
Добре. Да започваме.
Готови, скачаме!
Добре, да започваме.
Готови, ключ.
И ключ!
Хайде, успявате, отпуснете се.
Мамка му, успяхме. - Да.
Да! Добре! - Да!
За това говорех! Да! Страхотно! Успяхме!
Мамка му, беше страхотно.
Браво. Супер.
Какво стана току-що? Това ли видях?
Божичко! - Мамка му!
Вижда ли го някой? - Да се приземяваме. Прекратете!
Евън, виждаш ли го някъде? Не виждам парашута му.
Не го виждам.
Къде е Пейсън? - Не знам.
Къде е, по дяволите? - Изчезна. Изведнъж, просто изчезна!
Приятели. - Беше там, и изведнъж изчезна.
Навярно е отворил парашута по-рано. - Тогава щяхме да го видим.
Освен ако не го е отворил.
Изчезнал? - Бил, знам как звучи, но го видях.
Притежавам тази зона от 22 години.
Никой не е изчезвал. - Но точно това се случи.
Добре. Ще събера няколко души. И ще тръгнем с коли да го търсим.
Навярно ще го намерим край пътя, докато си опакова парашута.
Някой да звънне на полицията и бърза помощ.
Не знаем дали е ранен. Може да виси на дърво или да е в някой двор.
Мога да шофирам и да помогна. - Ще дойда с теб.
Добре, да тръгваме.
Смятам се за разумен човек и ми е много трудно да проумея това.
Ти какво видя?
Видях това, което видя и ти.
Предполагам, че е възможно просто да е...
Не знам, имал е неизправен парашут и е трябвало да го отреже.
Струва ми се, че някой от нас би видял нещо.
Това е най-страшният ми кошмар. Да се налага да го отрежа.
Не ти се е налагало? - Не.
Не е толкова страшно. Когато се случи, времето забавя.
Разбираш ли какво имам предвид? И тогава просто…
Дърпаш единия, за да се отървеш, а после другия, за да спасиш живота си.
Всеки рано или късно се налага да го преживее.
Част от мен иска това да се случи.
Тогава може би нямаше да ме плаши толкова много.
Това ме буди през нощта. Куполът ми е неизправен
и не мога да го контролирам, а не мога да отрежа.
Имал съм такива сънища. - Нима?
Сега имам кошмари, че ще се разбием.
Заклещен съм в самолета и не мога да изляза през вратата.
Спри тук.
Ако скоро не го намерим, шансовете да го открием ще са доста малки.
По дяволите, Пейсън. Къде си, дявол да те вземе?
Да вървим.
Покрихме доста голям район. Няма и следа от него.
Разбрано.
Анди кръжа с наблюдател, докато се стъмни.
Нищо не са видели. - А полицаите?
Нищо. Те чакат вътре.
Сара, искат да говорят с теб.
Да, това чух и от всички останали.
Сега се налага да попитам.
Някой от вас употребявал ли е контролирани вещества горе?
Не бяхме надрусани, ако това питате.
Добре. Може би е било отвличане от извънземни.
Може би НЛО е долетяло и го е отнесло с привличащ лъч.
Мислите ли, че това е смешно? - В никакъв случай.
Той може да е мъртъв или да умира някъде, а вие тук и се шегувате.
Може би. Или навярно...
Пие Май Тай в Палм Спрингс. Какво мислите?
За какво говорите, по дяволите? Гледайте видеото!
Всичките са тук.
Какво ще кажете за това видео?
Това ли?
Ами това?
Приятелят ви го няма в нито едно от тези видеа.
Много е вероятно да е изчезнал.
Но нещо в историята ви не се връзва.
Мама: Жива ли си? - Сара: Може би.
Ставай.
Още един кошмар.
Не отново!
Пейсън?
По дяволите.
Пейсън, какво... - Не!
Какво става, по дяволите?
Мамка му!
Побързай.
Отвори вратата. - Пейсън! Боже мой!
Пейсън.
Това е най-тъпата история, която съм чувала.
Снощи си сънувал кошмар заради станалото вчера.
Това е. И аз не спах добре снощи.
Това е повече от кошмар, Лиса.
Покажи й.
На Пейсън е, нали? Снощи го намерих на земята.
Как се сдоби с неговия алтиметър? - Не знам.
Почти съм убеден, че вчера го носеше при скока.
Да, носеше го. Помня, защото забелязах, че е блокирал онзи ден.
Беше блокирал на нулата. - Ако вие искате, скачайте.
Аз се махам оттук.
Ще се съвземе и утре ще се върне.
Какво мислиш, Евън? Доста си мълчалив.
Пейсън.
Мислим ли, че е мъртъв?
И ако е мъртъв, кого сте видели снощи?
Вижте, още не знаем какво се е случило с Пейсън.
Но каквото и да се е случило, той не ни преследва.
Не мислех, че ще успеете да дойдете днес.
Нашата цел са скоковете. - Добре. Бъдете внимателни отвън.
Ще внимаваме.
Вината е наша.
Заради опита с "Проклятието". - Я стига, прокълнат скок!
Шегуваш ли се? Няма общо формацията,
и не сме убедени, че Пейсън е мъртъв. - Убеден съм.
И аз го видях снощи. Само че на мен ми каза нещо.
Какво каза той, пич?
Той каза - "Ти си следващият, Евън."
Следващ, като следващия?
Може би Лиса е права. Навярно всички страдаме
от някакъв посттравматичен стрес или нещо подобно.
Искаш ли да направим план? - Не. Ще скачам сам.
Мислиш ли, че можеш да ме хванеш? - Фасулска работа.
Дори ще ти дам преднина.
Стига, Евън. Накарай ме да се потрудя малко.
Евън?
Стига, Евън, престани с глупостите.
Евън? Това не е смешно.
Евън… Евън?
Евън, Божичко! Евън!
Събуди се!
Хайде, Евън.
Не! Мамка му!
Евън.
Евън, ще те измъкна.
Хайде, събуди се. Събуди се.
Хайде де.
Евън, трябва да управляваш парашута си.
Евън, чуваш ли ме?
Хайде, Евън, трябва да се събудиш.
Евън!
Боже, Евън!
Мамка му! Момчета, помогнете.
Какво е станало? - Сара! Добре ли е той?
Боже мой! Боже мой!
Мамка му! Бързо!
Божичко!
Евън!
Сърцето му не бие. Евън!
Това е лошо. - Мамка му! Той не диша.
Пич, той не диша. - Евън!
Уейд отиде да каже на Лиса какво се е случило.
Направила си всичко възможно.
Парамедиците казаха, че е сърдечен арест.
Навярно е бил мъртъв, още преди да се приземи.
Сърдечен арест?
Не звучи много достоверно, нали?
От колко време скачаш, Грег?
От пет-шест години. Защо?
А чувал ли си да се е случвало нещо подобно преди?
На някой на неговата възраст?
Не.
Това този, за когото го мисля ли е?
Това сме аз и баща ми.
Това е последната снимка, която сме правили заедно.
Чувал съм много страхотни истории за него.
Да. Има много истории.
Проектирал е едни от най-добрите формации.
Той е легенда.
Предполагам, че той е причината да започнеш да скачаш?
Да. Той и приятелите му го направиха да изглежда толкова готино.
Още като малка исках да бъда като него.
Уверен съм, че би се гордял с теб.
Иска ми се и мама да мислеше така.
След като направих първия си скок, беше готова да се отрече от мен.
Мисля, че това е типична майчина реакция, нали?
Беше нещо повече от реакция.
И аз заминах.
Да. А сега си се върнала.
Да.
В чудесен момент, а?
Не мисля, че последните два дни са ме засегнали все още.
Няма да е леко, когато това се случи.
Не мога да повярвам какво се случи.
Това беше неочаквано.
Оплакваш ли се? - Не.
Защо ти отне толкова време да се присъединиш към нас?
Не е, че не исках.
Просто никога не съм умела да си създавам приятели.
Защо не?
Ако не позволявам на никого да се доближи,
не мога да оставя никого зад себе си.
Не трябва ли хората, които искат да са до теб,
да решат дали искат да поемат този риск?
Може би. Но има и друга страна на нещата.
Когато някой умре в зоната за скачане,
е по-лесно, ако е просто някой си.
По-трудно е, когато е твой приятел като Евън.
Или Пейсън.
Слушай, случилото се с Евън беше просто лош късмет.
И признавам, че моментът е малко странен.
Но ще разберем какво се е случило с Пейсън.
А ако е мъртъв?
Тогава поне е умрял, правейки нещо любимо за него.
Това е такава шибана измислица.
Не мислиш ли, че Евън би бил щастлив да не скача повече с парашут,
ако това би му позволило да остане жив?
Побързай!
Отвори вратата.
Сара! - Грег!
Грег, отвори вратата!
Боже мой!
Изглежда, че нямаш много късмет с момчетата, а?
Двама мъртви и един изчезнал, за толкова дни.
И? - Просто казвам.
Това не те представя в най-благоприятна светлина.
Слушай,
не мисля, че ти си го извършила.
Но се е случило под твоя покрив.
Уверена ли си, че няма нищо друго, което искаш да ми кажеш?
Казах ти всичко.
Ще държим връзка.
Лиса! - Сега щастлива ли си?
Какъв ти е проблемът, по дяволите? - Ти! Ти си проблем за всички!
Всичко това започна, когато дойде в зоната за скачане!
Ти се появяваш. Първо изчезва Пейсън.
Евън получава инфаркт. Грег идва у вас
и някак си успява да си счупи всички кости посред нощ.
Не знам какво става, но има нещо сбъркано в теб.
Стига, Лиса, просто се успокой.
Да се успокоя ли? Мамка му!
Как си го обясняваш, Уейд?
Не знам!
Ел Ниньо?
Стой далеч от мен, по дяволите.
Да тръгваме, Уейд.
Сериозно ли го мислиш? - Не тя е лошата тук, Лиса.
Продължавай да си го повтаряш.
Добре ли си?
Трябва да се махна от тази къща.
Как сте, момчета? - Какво правиш тук?
Две. - Какво друго ще правиш,
когато никой не иска да скача? - Тогава май сме на правилното място.
Сара, добре ли си?
Пич, Лиса й се нахвърли, каза й, че е прокълната,
че всичко, което се е случило, е по нейна вина.
Това е глупаво. - Знам. Това й казах и аз.
Не е твоя вината, Сара.
А на "Проклятието". - Стига, Анди!
Не пак тези глупости. - Ей!
Не мога да посоча нито един екип, който да е успял и още да са живи.
А съм тук от доста време.
Крис, ти си тук по-дълго от мен.
Нали?
Не.
Виж, аз съм толкова суеверен, колкото и всеки друг.
Докосвам крилото на самолета, преди да се кача.
Не правя снимки, преди да скоча. Но не вярвам в тъпи проклятия.
Я стига.
Това каза Пейсън, когато го помолих да не го прави.
Изсмя ми се.
Каза - "Не насаждай тези лоши мисли в главите на хората."
Каза, че ще провалиш скока.
Държах устата си затворена.
Можеше да кажеш нещо.
Щеше ли да ме послушаш?
Това ви е проблемът. Само идеята за смъртта
прави нещата по-привлекателни. - Стига, Анди,
на мен ми звучи като пълна глупост.
Къде отиваш?
Да разбера дали сме прокълнати. Идваш ли?
Като каза да потърсим духовна помощ, сметнах, че ще наемем екзорсист.
Защо? Не сме обладани.
Това е добър аргумент.
Не съм много гъвкав. Само за твое сведение.
Благодаря, Даян.
Сара.
Добре ли си? Какво става? - Здравей, мамо.
Това е моят приятел, Уейд.
Имаш ли минутка?
Разбира се. Вие елате отново.
Какво казаха от полицията?
Нищо. Този е безполезен.
Май съм основната им заподозряна, ако това ти говори нещо.
Нуждаем се от помощ, мамо.
Е, не съм уверена, че мога да съм от голяма помощ,
но нека започнем с това да се съсредоточим.
Намерете удобна позиция за сядане, която да задържите за известно време.
Можеш да легнеш, ако ти е по-удобно.
Това е хубаво.
Затворете очи и опитайте да се отпуснете,
дишайте леко и дълбоко.
Повтаряйте в ума си санскритската мантра "Со-Хам".
"Со" при вдишване, "Хам" при издишване.
Со... Хам.
Анди! Ингрид иска да ти покаже нещо!
Какво беше това, по дяволите? - Всички да скачат!
Отвори вратата.
Какво стана? Припаднах ли?
Не просто припадна. Получи нещо като силен гърч.
Какво видя?
Видях деня, в който направихме "Проклятието".
Последният път, когато видяхме Пейсън.
Само че беше различно.
Нещо се случи със самолета.
Мамо? Какво има? Какво е станало?
Просто отдавна не съм чувала това име.
Кое име?
"Проклятието".
Защо майка ти знае за "Проклятието"?
Откъде знаеш за "Проклятието"? - Мамо?
След като баща ти почина, хората гледаха видеото със смъртта му
отново и отново, за да разберат какво е станало.
Но това беше просто инцидент.
Никой не беше виновен.
Ако тя казва, че баща ти е умрял по време на този скок, ще откача!
Казвам, че невинаги се е наричал "Проклятието".
Баща ти никога не го наричаше "Проклятието".
Започнаха да го наричат така едва след другите смъртни случаи.
Необяснимите.
Необясними смъртни случаи?
Всички от екипа на баща ти, с изключение на един.
И другите екипи, достатъчно глупави, за да опитат.
Не всички загиват при скачане с парашут, но винаги свършва зле.
След време се превърна в тема за разговор около лагерния огън.
Защо не си ми споделяла това?
Беше ти достатъчно трудно да се справиш със смъртта на баща си.
Мислех, че те предпазвам.
Вземи това.
Защо, да медитирам?
Просто ми кажи какво, по дяволите, да правим сега.
Иска ми се да можех.
И?
И какво?
Какво мислиш?
Убедена ли си, че майка ти не е някаква Ню Ейдж откачалка?
Говорейки за неща отпреди десет години?
Не може това да е истината.
Наистина ли вярваш в това?
Следващият път ще отидем при екзорсиста.
Обзалагам се, че тези солови скокове сега изглеждат доста добре.
Не.
Скачайки сама през всичките тези години...
Пропусках много неща.
Радвам се, че сме заедно в това.
Мамка му. Не мога да се справя сам.
Иска ми се Лиса сега да беше тук.
Защо, за да избие някои зъба този път?
Не, просто се чувствам зле.
Тя е част от екипа.
Каквото е останало от него.
Смятам, че трябва да сме заедно.
Казах ти да не се доближаваш до мен.
Искахме да те предупредим.
За какво?
Може да ти потрябва това.
Това са мъниста, като мъниста.
Мисля, че самолетът е трябвало да се разбие
в деня, в който направихме "Проклятието".
Вярно ли е?
И може би трябваше да се разбие, защото направихме "Проклятието".
Значи, основаваш това на видение, което си имала, докато правиш йога?
Да. - Леле.
А ти, Уейд?
Просто си лежах там. - Добре.
Простете ми, че не го приемам толкова сериозно.
Нищо странно ли не ти се е случило, откакто Пейсън изчезна?
Мамка му! Добре ли си?
Добре съм. Чух достатъчно.
Благодаря, че се отби, но съм добре.
Трябва да си тръгваш. - Лиса, ела с нас.
Не бива да го правиш сама. Никой от нас не бива да е сам.
Всичко, което правя, е да търся малко мир и спокойствие.
Моля те.
Лиса...
Лиса, сега е твой ред, Лиса, Лиса, Лиса.
Лиса, Лиса.
Остави ме на мира!
Определено има нещо, което тя не ни казва.
И сега какво?
Уейд.
Как е любимият ни шериф?
Казва, че съм заподозряна в текущо разследване
и сега не бива да напускам града.
Какво ще правим, Уейд?
Знаех, че ще ти отнеме повече време, отколкото на мен,
затова се върнах в бара.
Разглеждала ли си старите снимки, висящи там на стената?
Да, предполагам. Защо?
Не знам, до днес никога не съм обръщал внимание.
Намерих тази снимка на стената там.
Откраднал си снимка от стената? - Погледни я.
Това е старият екип на баща ти, нали?
Някой изглежда ли ти познат?
Да.
Какво правите тук?
За какво ти е пушката?
За гризачи и други вредители.
А сега се махайте. Не приемам посетители.
Искаме да те попитаме за "Проклятието".
Защо мен?
Защото знаем, че и ти си го направил.
Добре тогава.
Елате.
Седнете.
Аз съм почитател на бирата.
Както желаеш.
Оцелял си след "Проклятието".
Как?
Знаеше, че ще го направим.
Защо не ни предупреди или не опита да ни спреш?
Два хубави въпроса.
Разказвал ли съм ти за първия си скок?
Никога не си казал повече от две думи на никого от нас.
Бях почти мъртъв, когато за първи път скочих от самолет.
За да живея отново, трябваше само да дръпна лоста.
Това е опияняващо.
Върнах се отново горе, но вече не бе същото.
Премини към същината.
За да се доближа отново до това усещане,
трябваше да разширя границите си все повече и повече.
Не помогна и че не съм роден с никакъв естествен талант.
Не. Късметът ми рано или късно щеше да приключи.
Имах нужда от помощ.
Помощ? От кого?
Молех се на Бога, на Дявола.
На глас, дори в сънищата си.
В крайна сметка, мисля, че душата ми призова демона.
Просто така, призовал си демон?
Не "просто така".
Ланитро, демонът на въздуха, ми показа
как да използваме "Проклятието", за да получим това, което желаем.
Искаш да знаеш как оцелях след "Проклятието"?
Аз го създадох.
Ти…
... си създал "Проклятието"?
Само си представете какво е чувството да знаете,
че имате животи, които може да пожертвате.
Можех да се възползвам от всяка възможност,
да опитам всичко, без да ми пука за последствията.
Бях дарен със свобода,
свобода от самата смърт.
Защото животът на всеки, който опита "Проклятието",
след това принадлежи на теб.
Те са изкупителна жертва. - Повече.
Аз им отнех не само живота, отнех им и способностите.
А Ланитро отне душите им.
Той създаде тази игра и никога не се насити от нея.
Лъжлив кучи сине! - Уейд!
Какво си сторил, дявол да те вземе?
Уейд! Стига! Остави го!
Трябваше да е само един скок.
И тогава започнаха слуховете.
Не бе възможно да се контролира човешката природа.
Хората трябваше да се уверят сами.
Не можах да предупредя тях, нито пък вас.
Стана известен като "Проклятието". - Ако това бе вярно,
тогава вече щеше да си безсмъртен.
Какво правиш още в тази раздрънкана каравана?
Не става така.
Изглеждам ли като човек, който ще живее вечно?
Всички тези животи са просто втори шансове.
И аз ги пропилях всичките.
Остана ми само моят собствен.
След като това се случи, изцяло се отказах от парашутизма.
Значи няма начин да го спрем?
За колко смъртни случаи си отговорен?
Ти ли си отговорен за баща ми?
Сара, дръпни се оттам. - Уейд, какво правиш?
Вярваш ли му?
Не знам какво става. Но знам едно.
Ще го гръмна и слагам край на всичко. - Не го знаеш!
Какво мислиш, Крис? Това ще сложи ли край на всичко?
Моля те, Уейд. Недей.
Не. Не, нека го направи. Искам го.
Искам това да приключи.
Чакай.
Не отговори на въпроса ми.
Баща ти беше добър човек, Сара.
Той не заслужаваше тази участ. Съжалявам.
Не. - Копеле мръсно.
Сара...
Сара. Отвори вратата.
Какво? - Отвори вратата!
Сара, къде се озова?
Не знам.
Бях в самолета. - Преди да направите "Проклятието"?
Да, така мисля.
Трябваше да се разбием, нали?
Самолетът не е трябвало да се разбие.
Самолетът се разбива, в момента.
Какво? - Ето как се случва.
Ето как действа "Проклятието".
Не си там, където мислиш, че си, дори когато мислиш, че си там.
Заемаш пространството и времето между момента,
в който знаеш, че ще умреш, и момента, в който умираш.
А пространството и времето могат да се простират по-далеч,
отколкото можеш да си представиш.
Това е невъзможно.
Ще продължиш да се луташ между този кошмарен сън
и реалността, докато не умреш.
Времето ти изтича, но има начин да ти помогна, ако ми позволиш.
Това е невъзможно. - У теб ли е алтиметъра?
Алтиметърът на Пейсън, у теб ли е?
Да скачаме!
Мамка му, предпазният му колан!
Няма време! Да скачаме! Евън, ти си следващият!
Анди! Слава Богу, че още си тук.
Да, тук съм. Просто обслужвам самолета.
Боже, какво се е случило? Това кръв ли е?
Какво ти става? Да скачаме!
Загубих десния двигател!
Бързо губим височина! - Много сме ниско! Скачаме веднага!
Ей, всичко е наред.
Просто за момент изгуби съзнание.
Прав беше за "Проклятието".
Не трябваше да го опитваме. - Какво? За това ли става въпрос?
Анди, моля те.
Сега трябва да ида горе. Трябва да скоча.
Това е единственият начин.
Надявам се, че знаеш какво вършиш.
Бихте ли се махнали от самолета ми?
Лиса, сега си ти!
Мамка му!
Сара, тичай.
Боже мой.
Не!
Хайде!
Хайде де.
Ти успя.
Нямаш представа. Нямаш никаква представа.
Какво става, по дяволите?
Все още не знаеш?
И какво е "Проклятието"?
Всички сме чували историите.
Прокълнат скок с парашут, шегуваш ли се?
Това ми се струва лоша идея, но какво знам аз?
Но не вярвам в тъпи проклятия. Я стига.
Не си там, където мислиш, че си.
Ще продължиш да се луташ между този кошмарен сън
и реалността, докато не умреш.
Какво й каза? - Че ако иска да оцелее,
трябва да скочи с твоя алтиметър.
Лековерна. Също като баща си.
И това не е играчка.
Как иначе ще разбереш с колко живота разполагаш?
Изражението на лицето й обаче беше безценно.
Ти си един садистичен мерзавец, знаеш ли това?
Несъмнено ще отидеш в ада.
И мога да те разведа наоколо.
Не и в близко бъдеще, Ланитро.
Режисьори АНДИ МАЛЧИОДИ, КРИС ДЖОНСТЪН
Сценарист ХАНС РОДИОНОФ
Оператор ЛОЙД БЕЙТМАН
Музика МАЙК УОЛП
Участваха КЕЙЛА АДАМС
МАТЮ ХОЛКОМБ
БРАЯН РОБЪРТС
КЛОИ БЪРМАН и др.
Превод СИМЕОН ГЕОРГИЕВ
субтитри от YavkA.net ® 2025