Всяка любовна история е история за призраци - Дейвид Фостър Уолъс -
Между двата свята
Добре дошла в света на живите.
Е?
Добро утро, Теса. Аз съм д-р Саркисян.
Претърпя много тежка катастрофа.
Сърцето ти пострада заради травмите,
трябваше да го оперираме.
Теса?
182 дни преди катастрофата
Добро утро.
- Направих палачинки.
Съжалявам. Отивам да снимам.
Навън е много студено.
Не искам да изпусна сутрешната светлина.
Е, може би, когато се върнеш, ще разгледаме колежите.
Добре. Чао.
Тя се крие зад апарата си.
Не ни е заснела нито веднъж.
Прекалено си красива. Ще повредиш лещата.
Вече ти казах. Трябва да я оставиш сама да дойде при теб.
Мина цяла година.
Подписването на един документ не ни прави родители.
Всъщност ни прави.
Отворено ли е, Шърман?
За теб е отворено, Теса.
Имам само къси.
Това не е престъпление. Аз съм висок само 1.67 м.
Приятно гледане.
Шърман, къде са субтитрите?
Ти гледай. Аз ще превеждам.
"За пръв път се срещаме през деня."
"Но ти много подрани."
Ще отида да говоря със собственика.
Едва ли може да направи нещо. Очевидно са му изпратили грешна лента.
Мога да си взема парите.
Гледал съм този филм. Не мисля, че искаш да го пропуснеш.
Щастлив край ли има?
Не. Определено не.
Добре. Тогава оставам.
"Сам ли ще изядеш всичкото чили?"
"В тази жега, луд ли си?"
"Ям чили, независимо колко е горещо, Бети."
"Онези копелета" "- Какво?"
"Няма значение. Целуни ме."
"Онези копелета. Как можеха да ти го причинят?"
Съжалявам. От кога стоя така?
Загубих усещане преди час... - Защо не каза нещо?
Филмът е малко потискаш, така че...
Това е любовна история.
Не всички любовни истории са потискащи.
Хубавите са такива.
"Ромео и Жулиета", "Анна Каренина".
"Английският пациент".
Според мен, именно краят на една връзка
прави една любовна история запомняща се.
Ами "Гордост и предразсъдъци"?
"Джейн Еър"? Те имат щастлив край.
Само защото писателят е избрал
да прекрати любовните им истории преждевременно.
Много интересен начин да не признаеш, че грешиш.
Добре. Представи си това.
Представи си, че Леонардо ди Каприо не умира в края на "Титаник".
Трябва ли? - Да, трябва.
Джак Доусън е комарджия без работа, без пари,
който притежава в най-добрия случай маргинален артистичен талант.
Спасява живота на Роуз. - Да, разбира се.
Но и я бомбардира с любов и я отмъква от годеника й.
А горката Роуз е толкова хипнотизирана
от задушливия автомобилен секс, че наистина мисли,
че той ще й даде живот, изпълнен със страстни приключения?
Моля ти се. Това е живот на крайна бедност и дехуманизираща изневяра.
Титаник 2. Щом мислиш, че първата част е катастрофа...
О, Господи.
Време е да си тръгвате.
Господи, този със сигурност заслужава една звезда.
Как стана толкова добър с френския?
Баща ми е професор по чужди езици.
На 12 вече владеех свободно френски, испански и италиански.
О! Господи!
Ако можех да прочета "Ад" на Данте в оригинал,
животът ми щеше да е завършен. - Често го чувам.
Наистина? - Не, никога не съм чувал това.
Апаратът ти изглежда стар. Не правиш ли дигитални снимки?
Не. С лентата постигам по-голям диапазон.
Освен това, съм пристрастена към миризмата на химикалите.
От изпаренията главата ми се замайва.
Както моята се замайва от очите ти.
Това...
Беше много клиширано. - Не, не.
Беше... Беше...
Малко клиширано, да.
Прозвуча перфектно в главата ми.
Добре, тогава ще си го представя.
Пак ли не става? - Всъщност, е ще по-зле.
Не знам как.
Аз трябва да...
Да, аз също.
Благодаря, че ми позволи
да шепна в ухото ти в продължение на 3 часа.
Няма проблем.
Скайлър. - Моля?
Казвам се... Скайлър.
Аз съм Теса.
Може би пак ще се видим тук някога.
Да, бих искала.
О! Якето ми.
Скай. Ти си жив!
Хайде, искам да ти покажа нещо.
Скай!
Кошмар.
Каза името му.
Нарича се визитационен сън. Често виждаме такива тук.
Част от процеса на скърбене.
Сякаш Скайлър наистина беше тук.
Дорис ще иска да й разкажеш. - Коя е Дорис?
Пациент, пишещ книга за отвъдното. - Добре.
Онзи ден предложи да прочете аурата ми.
Учтиво отказах.
Какво е това? - Вещите ти от катастрофата.
Вече са приключили случая?
Нито един от шофьорите не е имал наркотици или алкохол в кръвта си.
Това обикновено слага край.
Дори не са ме разпитвали.
Нали каза, че не помниш нищо от катастрофата?
Така е, не помня. - Може би така е по-добре.
Много съм обнадеждена, Теса.
Скенерът показва, че дясната камера
функционира много добре, въпреки разкъсването.
Най-накрая добри новини.
Повече от добри са.
99 от 100 човека със същата травма умират на масата ми.
И аз умрях. - Само за кратко.
Можех да видя Скайлър.
Беше облян в някаква странна бяла светлина.
За какво говори? Халюцинира ли?
Когато тялото преживее тежка травма,
хипоталамусът изпълва мозъка с ендорфини, облекчавайки болката.
Кога можем да си я приберем вкъщи?
В края на седмицата.
Трябва да е много внимателна следващите няколко месеца.
При болки в гърдите или затруднено дишане,
веднага извикайте 911. Разбрано?
Джаз, дай ми минутка.
Джаз?
Непознат номер
Ти гледай. Аз ще превеждам.
Здравейте, извинете.
Вие ли сте Дорис?
Нека позная.
Стая B424, момиче с разбито сърце?
Спокойно.
Не съм екстрасенс.
Жасмин ми каза, че може да ме потърсиш.
Моите съболезнования. - Благодаря.
Ръцете ти наранени ли са?
Моля?
От катастрофата? Нарани ли си ръцете?
Не, защо?
О, хайде. Хайде.
За какво е книгата ти?
За КСС.
Комуникация след смъртта.
Значи вярваш, че мъртвите могат да общуват с нас?
Както и милиарди други хора от религии,
които обхващат цялото земно кълбо.
Понякога, починалите...
Говорят с нас на глас.
Друг път, усещаме миризмата на техния одеколон или парфюм.
Както и да комуникират, посланието е едно и също.
"Все още съм тук."
"А скръбта ти, като фар, ме зови към твоята страна."
А когато разделянето е било травматично,
както при теб и приятеля ти,
често има недовършени дела.
Нещо, за което съжалява?
Нещо, което е останало недовършено или неизказано.
Теса. Изписваме те. Време е да се прибираш.
Той е между двата свята.
Но няма да е там дълго, най-много няколко седмици.
А когато продължи напред...
Ще си отиде завинаги.
Трябва да вървя. - О, чакай, чакай.
Вземи това. Първата ми книга.
Можеш да започнеш от нея. - Няма нужда.
Той се опитва да се свърже с теб.
Отвърни му.
Твърде късно е за това.
102 дни преди катастрофата
Теса, твой ред е.
Това е снимка, която заснех през Февруари.
Така ли прекарваш свободното си време? Снимаш дървета?
Всъщност, това не дърво, глупако.
Това е клетка на мобилен оператор,
маскирана като дърво.
Алегория на неестественото в съвременния живот.
Прекрасна снимка, Теса.
Техническите ти умения са се развили много тази година.
О, благодаря. - Знам, че още си малка,
но мисля, че имаш шанс за училището по дизайн в Роуд Айлънд.
Ще се радвам да ти напиша препоръка.
Благодаря. Просто... Не мисля, че съм готова за това.
Какво мислиш, че ти липсва?
Просто гледна точка.
Нещо, което да показва, че това е мое.
Може би е време съдържанието ти да се развие.
Нещо очевидно липсва в снимките ти.
Да, знам. Цвят.
Не. Хора.
Теса, преди артиста да открие себе си,
трябва да открие обект, който обича.
Кой или какво обичаш ти, Теса?
Аз трябва да... - Да и аз.
Добре. Какво мислиш?
Червено? - Крещящите цветове са модерни.
Струва ми се, че се възползваш от добротата на баща си.
Разбира се. Баща ми се размеква, когато имам шестици.
Здравей, Тес!
Здравей, Кортез. - Имаш ли планове за уикенда?
Всъщност аз правя графика на Теса
и мога най-отговорно да заявя, че тя няма никакви планове.
Какви ги говориш? Какво правиш?
Последната ни среща за сезона е тази събота.
Чудех се дали би дошла, за да направиш няколко снимки.
Съжалявам, Не се занимавам със спортна фотография.
Но ако залепиш селфи стик на челото си, може да се получи.
Джъд там ли ще е?
Където съм аз, там е и моят партньор.
Тогава сме там.
"Сме" там?
Аз ще съм там като твой фото асистент, забрави ли?
Аз съм нейният фото асистент.
Първото състезание започва в 6:30.
Сутринта? Нямаше предвид сутринта, нали?
Да, точно това имаше предвид.
Дали Джъд може да ме види от тук?
Уволнена си. Дай ми това.
Асистенството не е за мен. Моя грешка.
Ти ме довлече тук. Дръж се прилично, моля те.
Състезатели, стартова позиция. В готовност.
Гребете!
Да!
Не ми каза, че е готин!
Казах ти! - Не, каза, че е сладък.
Емоджитата са сладки. Този топи слънчевите ми очила, Тес.
Мисля да си вървя. - Луда ли си?
Обсебена си от него от месеци и просто ще си тръгнеш?
Не знам какво да му кажа. - "Прегърни ме".
Той току-що спечели. Поздрави го.
Добре.
Мога ли да го пусна като стори?
Ако искаш да умреш.
Теса!
О, Господи! Съжалявам!
Краката ми винаги са като желе след състезание.
Не мога да повярвам, че си...
Спортист?
Да, спортист!
Те не говорят испански, френски и италиански.
Е, аз го правя.
И определено не четат Джейн Остин и Емили Бронте.
Обичам щастливия край. - Скайлър!
О, мамка му. Започва се.
Ето това аз наричам финиширане.
Благодаря, мамо.
Момичето от киното.
Казва се Теса. - Как...
По сините очи. Скайлър постоянно говори за тях.
Мамо! Някой вижда ли голяма, черна дупка, в която да пропълзя?
Седмици наред те търси в Интернет.
И не можа да намери нищо.
Това е целенасочено.
Казах ти. Тя е аналогова. Като мен.
Баща ти ме побърква.
Говори с него, мамо. Кажи му, че спечелих.
Не. Сам говори с него по-късно.
Ще се върнеш ли в Едисън тази вечер?
Не, ще остана при дядо Майк.
Но първо, исках да разбера дали Теса ще иска да...
Да се помотаете? - О, Господи.
Момичето от киното много би искала да се помотае.
Добре. Чао.
Благодаря, мамо.
Това е майка ми. Тя организира партита.
Мога да сложа гюрука, ако искаш.
Не, няма проблем. Приятно е.
Изглеждаш невероятно.
Кажи го на френски.
И ти.
Нямаш приятелка, нали?
Не. От 8-ми клас нямам. Защо?
Този прилича на теб.
Не. Това е...
Това са майка ми и баща ми като тийнейджъри.
Да, това е колата, която дядо
купил на мама за 18-тия й рожден ден.
Дори се вижда зад тях на снимката.
О, да! Много са сладки. Изглеждат влюбени.
Да, били са. - "Били"?
Са. Са.
Баща ми живее и преподава в Орегон в момента.
Това е много далеч. Да не би да са разделени?
Не.
Всичко е наред. Чуват се почти всеки ден.
Малко музика.
Ако искаш, погледни.
Какво?
Да, това е целият плейлист на майка ми от гимназията.
"Ню Ордър". "Кейк". "Буш".
"Ехо и Бънимен".
Майка ти е моята нова най-добра приятелка.
Баща ти й е направил касета? - Да.
Може ли да я пусна?
На обратно е.
Няма нищо, няма да те издам на полицията от 80-те.
Млъквай!
Прекарвал съм всяко лято с дядо си тук.
Как не знам за това място?
Това е най-хубавото на снимането.
Луташ се наоколо и попадаш на места като това.
Така е. Но какво те привлече към точно към това място?
Гледката.
Тази гледка.
Наричали го "Емпирей".
Бил е курорт за младоженци през 60-те години.
Толкова е сюрреалистично. Невероятно е.
Влизала си там?
Невъоръжена?
Бих направила всичко за една добра снимка.
"Емпирей"?
Там Данте среща Бог, нали?
Най-високото от всички небеса. Място на чиста любов.
Погледни го.
Ако това не е метафора на любовта, не знам какво е.
Може ли да видя снимките ти?
Не са на телефона ми. Не снимам дигитално, забрави ли?
А как хората виждат творбите ти?
Не ги показвам,
освен ако не са за класа ми. - Защо?
Защото още не съм достатъчно добра.
Много ми е трудно да повярвам на това.
Добре, щом няма да ми покажеш снимките си,
може би ще ме разведеш. - В "Емпирей"?
Да, покажи ми го.
Искам да го видя през твоите очи.
Знаеш ли как се танцува валс?
Не. - Просто пристъпи назад.
Добре. - А после задния крак напред.
И 1, 2, 3. Изправи крака.
1, 2, 3.
Добре.
След това изправяш брадичката и водиш.
Сякаш не искаш да обръщаш внимание на другия.
Не се подхлъзвай.
Искаш ли да видиш какво е да си във фотоапарат?
Да. - Добре. Затвори вратата.
Работи като лещи на фотоапарат.
Сама го направих.
Красиво е.
Да.
Добър съм, нали?
Очевидно не свириш отдавна.
Само от три години.
Трябваше да ме чуеш тогава.
Чуваш ли ги?
Кого?
Призраците на младоженците от миналото.
Не. Какво казват?
Младоженецът казва...
"Хайде, скъпа."
"Висиш в банята от два часа."
"Идвай в леглото. Ти си ми съпруга."
Какво казва булката?
Булката казва...
"Но ти дори все още не си ме целунал."
Пристигнахме. - Искаш ли да те изпратя,
за да не помислят родителите ти, че съм препаратор?
Какво?
Или някакъв сериен убиец?
Всичко е наред. Те всъщност не са ми родители.
Аз съм просто генетичен непознат, който живее у тях.
"Генетичен непознат"?
Да, дълга история.
За друг път.
Кога ще те видя пак?
Кога се връщаш в Авалон?
В края на месеца.
А колко ще останеш тук?
Цялото лято.
Ще остана с дядо, докато не тръгна за Браун.
Отиваш в Браун? Сериозно ли?
Целунах момче от Бръшляновата лига?
Репутацията ти е съсипана ли?
Само, ако ми кажеш, че си и спасител.
Да.
Наистина ли?
Вече три лета във Вашингтон Авеню Бийч.
Не! Защо?
Лека нощ. - Лека нощ.
Трябва ли да му сритам задника?
Не, тя просто се страхува.
Защо?
Защото го харесва.
Теса?
Шанън те чака.
Добре, идвам.
Какво е това?
Това са четири шестици и една 6 минус.
Не ми се говори.
Ще затъмня стъклата, за да не ме виждат, че съм вътре.
Господи, стига си хленчила. Това е просто кола.
Обади ли се на телефонната компания?
Да. - И?
Беше права.
Казаха, че Скайлър вероятно е изпратил снимката преди инцидента
и след това е заседнала в сървъра или нещо подобно.
Но това не обяснява как телефонът ми се включи, след като беше счупен.
Можеш ли да обясниш това?
Не мога. Не.
Хей.
Нормално е да се вглъбиш в нещата.
При майка ми беше същото, когато почина сестра й.
Всяка дъга беше знак.
Всяка пеперуда беше послание от небесата.
Запознай се с моя компютър на колела.
Мамка му.
Съжалявам. Ти го качи в моя Спотифай.
Няма проблем.
Ей!
Говори с мен, Тес.
Не мога да повярвам, че го няма.
Затварям очи и виждам как се срещаме за пръв път.
И помня всяка дума, която ми е казвал.
Помня всяко изражение на лицето му.
А след това отварям очи и...
Да не би да съм сънувала цялата ни връзка?
Сънувала ли съм го? - Аз бях там.
Той не беше сън.
Просто мозъкът ти е объркан.
Случва се, когато два тона метал се стоварят върху теб.
Дори не си спомням последното, което му казах.
Стига. - Говоря сериозно.
Скарахме се през последната седмица, помниш ли?
Хей.
Вие имахте епично лято.
Лято, което никога няма да забравиш.
Да.
По дяволите, аз няма да го забравя, а бях просто ревнив зрител.
О, Господи.
Първи ден, а изглеждам ужасно.
Да. Така е.
Вики: Добре ли си? Трябва ли ти нещо?
Чух за случилото се, Теса.
Много съжалявам.
Ако ми беше дъщеря, щях да ти кажа да използваш това.
Да го използвам?
Болката, празнотата. Насочи ги през апарата.
Едни от най-големите произведения на изкуството
са създадени вследствие на силна скръб.
Добре. - Теса.
Денят за портфолиото за Роуд Айлънд наближава.
Благодаря.
И това ли е?
Просто се отказваш от фотографията?
Така изглежда. - Такава беше и майка ти.
Вманиачаваше се по нещо.
Печене, йога, грънчарство.
Внезапно губи интерес и продължава към следващото.
Нямаше никаква движеща сила в живота си.
Приключи ли?
Мислиш ли, че Скайлър би искал това?
Не знам.
Защо не отидеш да го попиташ?
Няма да кажа на полицията от 80-те. - Млъквай.
Все още съм тук, Тес.
Скай?
Тес? - Спя.
Имах двойна смяна. Беше заспала и когато тръгнах.
Хапна ли нещо?
Не съм гладна.
Ще ме оставиш ли да спя?
Не. Не, не, не, не! Не, не, не...
Не, не, не. Не, не, не...
Не.
Здравей.
Теса? - Трябва да говоря с Дорис.
Чакай малко. Чакай, Теса.
Какво... - Семейството й я прибра сутринта.
Нямаше какво да направим. Добре ли си, скъпа?
Просто... Просто днес не съм яла.
Ела, ще те прегледам.
За какво толкова трябваше да говориш с Дорис?
Нещо, за което тя ми каза. За отвъдния живот.
Може би старата не е чак толкова луда все пак.
Какво означава това? - Пулсът ти е бърз, но звучи здрав.
Чакай, какво... За какво говориш? Какво имаш предвид?
Дорис ми каза, че ще дойдеш да я търсиш.
Дори ти остави нещо.
Книгата й.
Теса, виждал съм много умиращи и скърбящи откакто съм тук.
Да се вглеждаш в миналото не е помогнало на никой.
Има или живот или смърт.
Няма нищо между тях.
Аз ще го намеря.
Как изглежда мястото между двата свята?
Ние, живите, никога не можем да си го представим.
Няма с какво да го сравним.
Все едно да се опитваш да обясниш залеза на слепец.
Технологичният напредък направи лова на призраци легитимен.
Приятелката ми Дарлийн
ми зае нейния пълноспектърен цифров фотоапарат.
Това бебче може да улавя светлина далеч отвъд човешкото око,
с инфрачервено нощно виждане...
65 дни преди катастрофата
Честит 4-ти юли.
Не знам, на мен ми харесва това време.
Дали ще отменят фойерверките?
Мисля, че да. - Да.
Здравей. - Здравей.
Добре ли си? - Да.
Скайлър, Тес каза, че отиваш в Браун.
Поздравления. - Благодаря.
Какво ще учиш?
Вероятно латински. - Това ще е полезно.
Никога не знаеш кога може да срещнеш Папата.
Или да проведеш екзорсизъм.
Браво. Това беше добро.
Просто не искам да съжалявам за нещо.
Искам да живея няколко различни живота.
Какъв е смисълът да говоря всички тези езици,
ако няма да обикалям света и да ги използвам?
Да вървим. Ние ще гледаме фойерверките по телевизията.
Вашите у вас ли са?
Искаш ли да поговорим?
Не съвсем. - Добре.
Майка ми подаде молба за развод днес.
Много съжалявам.
Знам, че това няма да ти помогне в момента, но...
Това, че се разделят,
не означава, че не ги е грижа един за друг.
Означава, че са се отказали.
Не мисля, че е честно. - За кого? За теб или за тях?
Когато се състезаваш и ти остават последните 20 метра,
цялото ти тяло ти казва да спреш.
Мускулите ти горят. Дробовете ти крещят.
Всичко в теб иска да се откажеш, за да спре болката.
Но, ако искаш да спечелиш,
точно тогава гребеш по-дълбоко и по-силно.
Ти наистина не обичаш да се отказваш, нали?
Забелязала си?
Започваш да ме караш да вярвам в щастливия край.
О, не! Снимката! Не, не.
Какво? - Съсипана е. Съсипана е.
Сега вече знаеш защо не пускам никой тук.
Изумен съм, че ме допусна до вътрешното си светилище.
Ако кажеш на някой, ще те отровя.
Няма нужда да...
Няма нужда да гледаш това.
Не, не, не. - Да.
Страхотно е.
Тази ми харесва.
Това е... - Това е клетка на мобилен оператор.
Да. - Това е алегория
за технология, поглъщаща естествената ни среда.
Наистина?
Наистина.
Знам, че мразиш комплиментите, но тази снимка е невероятна.
Наистина. Сякаш виждаш неща, които никой друг не може да види.
Това показва колко много знаеш за фотографията.
Мисля, че можеш да я продадеш.
Може би в Етси.
Има нещо, което липсва от всичките ти снимки.
Да, знам. Цвят.
Не. Теб.
Просто не мисля, че светът има нужда от поредното селфи.
Я, стига. Какво лошо има да заставаш пред камерата понякога.
Вярвам, че фотографът трябва да насочва лещата навън,
към света. - Така ли?
Да, за да се опиташ да го разбереш.
Ами това да разбереш себе си?
Ако познаваше миналото ми, никога нямаше да ме попиташ това.
Ще ми разкажеш ли някога?
Хайде. Ще те изпратя.
Не познавам истинския си баща. Тръгнал си е, когато съм се родила.
А майка ми...
Любезният начин да я опиша е ненадеждна.
Вместо да броя овце, докато заспивам, когато бях дете,
аз броях годениците й.
И Мел е бил един от тях?
Да, той беше последният.
Последната й жертва, преди тя да изчезне завинаги.
И тогава той те е прибрал?
Опита се, но Съдът не гледа добре на ерген на средна възраст,
искащ да осинови младо момиче.
И къде се озова ти?
Семейни грижи.
Приемни грижи.
Нали каза, че забелязвам неща, които никой друг не забелязва?
Когато живееш с непознати, които могат да те наранят,
а аз обикалях много места,
наистина трябва да наблюдаваш всичко.
Когато си приемно дете, се научаваш по трудния начин да...
Никога да не сваляш гарда?
Да.
Както и да е, преди година Мел и Вики се омъжиха
и съдът му позволи да ме вземе.
За това се наричаш генетичен непознат?
Аз го направих.
Господи! Колко е рано?
Много рано.
Малко бадемово мляко, нали?
Да.
Хубаво колие.
Нали? Шанън ми го даде назаем.
Ако някога поискаш нещо назаем от мен, дрехи или грим, бижута...
Хубаво.
До по-късно, Вик.
До по-късно.
Когато един гребец умре, така изглежда Раят.
За мен, Раят е Париж при дъжд, с калдъръмени улички.
Така ли? - Да.
Всичко ли е черно и бяло?
Разкарай се от главата ми.
Някога била ли си там? В Париж?
Някой ден.
Авек моа? (С мен?)
Вероятно ще използвам преводач.
Меденият месец на родителите ми е бил там.
Събирах пари, за да ги изпратят там за 25-та им годишнина.
Ами, ако не искат да ходят? - Кой не иска да отиде в Париж?
Да, но ако не искат да отидат заедно?
Не е престъпление да спреш да обичаш.
Теса.
Любовта никога не умира.
Какво?
Звучиш като някой, който никога не е бил нараняван от живота.
Предупреждаваш ме ли?
Не.
Какво е това?
Това...
Е лодка. - И искаш да се кача в нея?
Да, ще се качиш в нея с мен. - Не.
4 часа бяхме в тъмната ти стая, правейки това, което ти обичаш.
Нека ти покажа какво аз обичам да правя.
Ръцете ми са отдолу. - Сложи палците тук.
След това е лесно. Просто натискаш.
След това накланяш и издърпваш.
Натискаш надолу,
накланяш и издърпваш.
Добре, ще опитам напред.
Не ми помагай.
Няма. Ще се справиш. Ще се справиш.
О, Господи. Това е ужасно.
Вече се уморих. - Ти летиш!
Обичам те, Теса.
Май трябва да се връщаме, а?
Здравей.
"Между двата свята"?
Така го нарича Дорис, но всяка култура има своя версия.
Това е мястото, където отиваме, след като умрем.
Не и аз. Аз ще отида в Ямайка.
Говоря сериозно, Шанън.
Нещо като чакалня за душите ни.
И смяташ, че Скайлър се свързва с теб от тази чакалня?
Снимките бяха цветни, Шанън. Аз не правя цветни снимки.
Дори нямам химикали за тях.
Но не можеш да ми ги покажеш? - Не, вече ти казах.
Фиксаторът не се получи. Не знам защо.
Но може би духовете не могат да бъдат заснети на филм.
Добре.
Тес, искам да ти вярвам, кълна се,
но послания от другата страна?
Просто мисля, че той иска това, което искам и аз.
Да се видим за последно, за да си кажем сбогом.
Ти го обичаше и той го знаеше.
Какво повече може да си кажете?
Остават две минути.
Моля, заемете местата си и изключете телефоните.
Трябва да се фокусираме.
Ти дори не ме слушаш.
Слушам те! Просто не мисля,
че става въпрос за цветни снимки, чакални или между двата свята.
А за какво става въпрос?
Момиче, което не иска да се откаже.
Просто си помисли. Става ли?
Съжалявам.
Мобилни телефони са забранени по време на теста!
11 дни преди катастрофата
Нали ти каза, че ще си заслужава?
Този негатив е от стъкло. Покрива се с колодий,
след което се потапя в сребърен нитрат, което е лудост,
защото имаш само две минути да направиш снимката,
преди химикалите да изсъхнат.
Точно това щях да кажа и аз.
И е само десет бона.
Малко над бюджета ми е.
Но мога да ти предложа крекер без глутен
с гниещо сирене върху него. - Толкова си щедър.
Съжалявам. Прекъсвам ли ви? - Не. Здравей, Джулиан.
Тъкмо си говори за това колко ни харесва снимката.
Да. Прекрасна е, нали?
Харесва ми как дава приоритет
на настроението и атмосферата, а не на обекта.
Много изтънчено прозрение за момиче на вашата възраст.
Джулиан, запознай се с моята много изтънчена приятелка.
Здравей, аз съм Теса. Приятно ми е.
Поздравления за всичко това. - Благодаря.
Деца, елате с мен. Искам да ви покажа нещо.
Не е ли невероятно как осветява всичко?
Сякаш мястото й е тук? - Наистина мястото й е тук.
Теса, имаш невероятен поглед.
Не разбирам.
Продава се за $1,000.
Да и вече имаме две сериозни запитвания.
Тази снимка не се продава.
Тя беше подарък за Скайлър.
Не можеш ли да извадиш друга?
Наистина не искам никой да я гледа.
Махни я?
Сериозно ли говориш?
Свали я. - Добре, аз ще я сваля.
Благодаря.
Точно за това те доведох тук,
за да докажа, че снимките ти са страхотни, дори Джулиан мисли така.
Не искам тази снимка да виси на стената
на някакъв случаен непознат.
Това е моята снимка.
Това означава, че аз решавам с кого да я споделя
и я споделих с теб.
Права си.
Съжалявам. Трябваше първо да те попитам.
Просто исках да видиш колко си невероятна.
И че можеш да влезеш в Роуд Айлънд.
От къде знаеш за Роуд Айлънд?
Шанън каза, че учителката ти мисли, че можеш да влезеш там.
Ще я убия.
Това е най-добрият художествен колеж в страната.
И е в Провидънс, същият град като Браун.
Ако влезеш там, можем да сме заедно.
Наистина. Още сега.
Дори да вляза в Роуд Айлънд, в което много се съмнявам,
не мога да си го позволя. - Ще влезеш в Роуд Айлънд.
Не. - И можеш да вземеш стипендия.
Скайлър, Господи, просто се откажи.
Не можеш да поправиш всичко.
Какво?
Бракът на родителите ти и мен.
Някои неща просто не могат да се поправят.
За това ли не ми каза, че ме обичаш?
Защото ти не можеш да се поправиш.
Добре.
Просто...
Теса: Здравей
Теса: Още ли си ядосан? :(
Теса: Остава ли за довечера?
Скайлър: Съжалявам. Ще пропусна.
Теса: Как така?
Скайлър: Баща ми дойде в Едисън без предупреждение. Стана скандал.
Теса: Съжалявам - това е гадно.
Скайлър: Ще ти се обадя, когато се върна.
Теса: Много ми липсваш, Скай
Здравей, 20:00 часа е. Тук съм, както поиска. Какво става?
Искам да ти направя портрет.
Може ли първо да се преоблека?
Не, няма нужда. Облечи това.
Какво е това?
Беше на майка ми.
Това ме връща в колежа.
Имах гадже, което учеше изкуство. Искаше да позирам за него.
Мел не е първият, в който си се влюбвала?
Господи, не. Обичала съм и други мъже.
Може би дори и една жена.
Обичала ли си някой повече отколкото той е обичал теб?
О, вероятно.
Това не те ли плашеше?
Да знаеш, че някой може да те нарани повече,
отколкото ти можеш да го нараниш?
Да. Може би в началото.
Но после осъзнах, че ако се пазиш от проблемите,
ще пропуснеш и щастливите мигове.
Обичаш Скайлър. Нали?
Мисля, че всичко провалих.
Да. Ако не отваря стари рани, вероятно не е истинска любов.
Просто не знам какво да правя.
Как да накарам Скайлър да разбере, че...
Го обичам.
Започни като го кажеш.
Трябва да чуеш думите, Теса.
Искаш да кажеш, че той трябва да ги чуе.
Не. Ти трябва да се чуеш как ги казваш.
Изкрещи.
Светът трябва да разбере, че чувствата ти имат значение.
Че ти имаш значение.
Вики, съжалявам.
За това как се държах с теб.
Гуугъл, приглуши светлината.
О, Господи. А машина за дим?
Започваме това призоваване като молим архангел Михаил
да ни закриля от всякакви зли духове,
които търсят вход към света ни.
Ти ли написа това?
Прекъсваш призоваването ми. - Извинявай!
Просто това е лудост.
Прочела си всички тези книги за два дни?
Да! Скоростното четене е моята суперсила.
"Радвай се на собственото си погребение".
Да. Това е класика в паранормалния метафизичен жанр.
Сега тихо. - Добре.
Искаме да общуваме само с безтелесния дух,
известен преди като Скайлър Адамс.
Без други духове, моля.
Добре.
Дъска "Уиджа"? - Моля те, Тес. Това е планшет.
Има закрепен връх на молив.
Ние задаваме въпроси, а Скайлър комуникира, като движи ръцете ни.
Точно както направи на изпита.
Постави пръстите си тук.
Добре. Затвори очи.
О, Господи. Движи се.
Извинявай, това бях аз. Моя грешка.
Нарича се гадаене с кристал.
Покойният използва огледалото като врата към света на живите.
Ти трябва само да се взираш в огледалото в транс.
Това е. - Добре.
Съжалявам. Може ли да покрием Гамбино и Дрейк?
Наистина ме разсейват.
Инструментална транс-комуникация.
Духът използва телевизора като мост към нашия свят.
За какво са очилата? - Готово.
Блокират гама-лъчите.
Виждаш ли нещо?
Не. А ти?
Не.
Може би трябва да прочета още книги.
Не. Не, ти беше невероятна.
О! Това е Вики.
Трябва й колата. На работа е.
Добре. Ще те изпратя.
Добре.
Ехо?
Маршрутът се променя.
Продължете 6 км до магистрала 85 Юг.
Това е карта.
Теса? Теса!
Съжалявам! Трябва да го направя.
Теса!
Насочете се на югозапад до И-95 Юг и продължете 260 км.
Продължете направо 9 км.
Завийте на дясно и след 300 метра
местоназначението ви ще е отдясно
Пристигнахте.
Казах ти, че още не си е отишъл.
Дорис!
Ела. Седни.
Обичам да излизам тук вечер, за да гледам падащите звезди.
Моите ангели ме призовават у дома.
Скайлър знае, че краят е близо.
Нямаш много време.
Той общува с теб?
Аз съм много по-близо до неговия свят, отколкото си ти.
Какво иска той?
Помощта ми.
Да ви събера заедно.
Можеш ли да го направиш?
Моля те.
В древния фолклор душите на загиналите се връщат
на места, където са преживели най-големите си мигове на любов.
Там те могат да преминат границата между живота и смъртта.
Може би, ако ти и Скайлър се върнете,
там, където сте изпитвали най-много любов,
прозорецът между двата свята ще се отвори?
Добре.
Но внимавай.
Ако преминеш границата...
Може да няма път назад.
5 дни преди катастрофата
Тес?
Какво има?
Не така исках да прекарам лятото.
О, не, за какво говориш? Какво е станало?
Толкова са сладки заедно, нелепо.
Кой е сладък?
Това Джъд ли е? - Джъд е.
Вагината ми се разтапя.
Сладки са, но много съжалявам. Това е ужасно.
О, Господи! - Какво?
Били Ходжис е дошъл на моето парти?
Здравей, Били.
Здравей. - Здравей.
Просто три думички.
Здравей.
Може ли да отидем някъде да поговорим, насаме?
Разбира се.
Ей, брат ми. - Здравей.
Току-що чух добрите новини. - Какви новини?
Щатът Орегон!
Нищо още не е официално. - О, глупости, братле.
Току-що говорих с новия треньор. Той каза, че всичко е готово.
Я стига.
Добре.
Тес? Тес? Теса?
Щях да ти кажа, кълна се. - Кога?
След като вляза в Роуд Айлънд? - Разбира се, че не.
Не исках да имаш още една причина да се откажеш.
Ами нашият план?
В един и същ град? Без забавяне?
Ти дори нямаше да изпратиш кандидатурата си.
Кандидатствах миналата седмица.
Благодаря ти, че изчака до последния момент, за да ми кажеш.
Истината, Тес, е, че баща ми...
Не се справя много добре.
Много е самотен в Орегон
и усещам, че трябва да съм с него известно време.
Орегон е в другия край на страната.
Как изобщо ще се виждаме? - Ще бъде трудно.
Не сменям училището за постоянно. Наистина!
А, ако ти влезеш в Роуд Айлънд, а ти ще влезеш,
аз ще съм в Провидънс преди теб.
А ако Орегон започне да ти харесва? Ако отборът ти започне да печели?
Тес, баща ми има нужда от мен сега.
Той ми е семейство. Аз не...
Не разбираш от семейство, защото...
Защото нямам такова.
Не това исках да кажа.
Знаех си, че така ще стане.
Сближавам се с някой и той изчезва.
Просто така става с мен.
Тес. - Не.
Не.
Просто ще ме отблъснеш, както правиш с всички?
Лятото приключи, Скайлър.
Както и ние.
Здравей.
Помощникът ти в лова на духове пристигна.
Заповядай. Направо от килера на татко.
Пълноспектърен, със сензор за движение, нощно виждане.
Идеално. Благодаря.
От къде са ти дрешките? - Кредитната карта на Вики.
О, Теса! Ти лошо, лошо момиче.
Чао. - Ако има голи снимки на майка ми,
не искам да знам.
Ще ти кажа.
Кино. Плаж. Миди. Емпирей. Езеро.
Централа, изчакай.
Ти ли си Теса Бенсън?
Не мога да повярвам, че сте проследили телефона ми.
Когато си откраднала кредитната карта на Вики,
си се отказала от личното си пространство.
Какво правеше в хотела толкова късно?
Снимах.
Вече ви казах. - Искаш да се върнеш в болницата ли?
Не разбирам. Нещата вървяха толкова по-добре това лято.
Започнахме да сме семейство. - Наистина ли не разбираш?
Господи, какво ли се случи в края на лятото, за да се променя.
Знаеш ли какво ни с Вики? - Престани.
Любовта боли. Човек живее с това. - Майната ти, Мел.
Не! Не му говори така.
Не и след всичко, което е направил за теб.
Теса!
Скъсала е връзката.
Нищо чудно. Тичаше наоколо като луда.
Тук се вижда. Около сърцето се е събрала много кръв.
Ще се оправи ли?
Не и докато не източим камерата и подсилим шева.
Ще насрочим операция още на сутринта.
Не, не, аз... Няма да....
Трябва да ме пуснете. Пуснете ме.
Теса! 50 милиграма, сега. - Жасмин, не! Моля те, недей!
Теса, ако те пусна, няма да изкараш нощта.
Вие не разбирате. Не разбирате. - Почини си, скъпа.
Не успях да му кажа.
Какво да му кажеш?
Че...
Те никога няма да ни разделят.
Тес?
Шан, ти ли си?
Добре ли си? Звучиш като на лекарства.
В болницата съм.
Какво се е случило?
Видях го, Шан.
Няма начин. - В хотела.
Не можах да го докосна, но той беше там.
Трябва да отида само на още едно място.
Езерото.
Където той ти каза, че те обича.
Но не ми остава много време.
Добре, дръж се. Идвам.
А сега какво? - Не знам.
Стая 22.
Аз ще отида.
О, още две.
Вещерско време. Аз поемам нечетните, ти четните.
Да вървим!
Това ми харесва.
Давай, давай, давай. Хайде.
О, Господи.
Какво става?
Езерото е на там. Трябва да обърнеш.
Знам. Знам! - Моля те, обърни.
Не мога.
Пусни го. - Какво?
Пусни го!
И аз искам мъртъв приятел.
0 дни преди катастрофата
Какво правиш тук?
Скайлър каза, че ти е звънял и е оставил безброй съобщения.
И? - И? Отблъскваш сродната си душа?
Шанън, миналото ми винаги ще ми пречи.
Помниш ли миналата година онзи порутен мост,
който искаше да снимаш?
Трябваше да скочиш във водата,
въпреки, че беше ледена.
Знаеш ли какво си помислих, когато те видях
да плуваш срещу течението, за да направиш снимката си?
"Каква ли щеше да е Тес, ако беше такава в живота си,"
"а не само в изкуството си?"
Той си тръгва тази вечер, Тес.
Заключи след мен.
Това е мястото на катастрофата.
Знаеш ли защо те доведе тук?
Не.
Не знам.
Но ще разбера.
Тес?
Тес!
О, Господи.
Помощ!
911, какъв е случаят?
Приятелката ми припадна. С оперирано сърце е.
На ъгъла на 6-та и Канал сме, моля ви, изпратете някой!
Скайлър!
Тес. - Забрави шапката си.
Много съжалявам, Скай.
Съжалявам. Аз...
Трябваше да говоря с теб, преди да взема решение.
Не. Няма нужда да обясняваш любовта към семейството си.
Ако не бях отблъсквала всички в живота си, щях да знам това.
Не, стига, Тес. - Обичам те.
Казах го.
Може ли да го кажа пак?
Обичам те.
Здравей.
Това си ти. - Аз съм.
О, Господи.
Обичам те. - Знам.
Ти ми го каза. И аз те обичам.
За това ли ме доведе тук?
За да го знам?
Да. Няма за какво да съжаляваш.
И това...
Това ли е? Все още сме в Авалон.
Не съвсем.
Сякаш всичко, което виждаш, е спомен,
наш сън, който се прожектира върху света.
Готино е.
Ела. Ще ти покажа.
Добре.
О, Господи. Невероятно е!
Чакай! Говоря на английски, но го казвам на френски.
Произношението ти е добро.
Мога ли да го оправя? - Опитай.
Не забравяш ли нещо?
Наистина ли го мога? - Опитай.
Обзалагам се, че искаш камерата да беше с теб?
Нито за секунда.
Дойдох тук първия ден, когато те срещнах.
Родителите ми току-що ми бяха казали, че се разделят.
Беше най-ужасният ден в живота ми.
И тогава срещнах теб.
И денят стана най-хубавият в живота ми.
И моят също.
Няма какво повече да направим. Тя трябва да вземе решение.
Трябва да поиска да живее.
Върни се, Тес. Върни се, Тес...
Хей.
Какво има?
Цял живот се уча как да не ме нараняват.
А не така се живее.
Но...
Но дори и с цялата болка, която изпитвам в момента...
Не съжалявам за нищо.
Защото те обичам.
И знаейки, че съм способна да се чувствам така,
прави живота да си заслужава да се живее.
Не искам да казвам сбогом.
Не е нужно.
Любовта никога не умира.
Ще ми липсваш.
И ти ще ми липсваш.
Отивай да ни дадеш щастлив край, става ли?
Здравей.
Без повече умирания, става ли?
О, Господи. Ухае много добре.
Сядай. Има много. - Не мога. Трябва да вървя.
Късмет, Теса. - Обичам те.
Дай им да се разберат. - Добре, чао.
До по-късно!
Още от малко момиченце,
хората ми казват, че виждам неща, които никой друг не вижда.
Камерата не беше просто начин да изразя себе си.
Тя беше средство, с което да уловя невидимото.
Едва наскоро разбрах нещо, за което съм била сляпа.
Един призрак.
Всички ние, всеки един от нас,
е преследван от призраци.
Призракът на травмата от детството.
Призракът на неизпълнените мечти.
Призракът на изгубената любов.
Както много други хора, аз вярвах,
че ако просто игнорирам тези призраци,
накрая те ще си отидат.
Това се оказа грешка.
Както страховете ни,
тези невидими духове черпят сила от мрака.
Ако бягаме от тях, те ще тичат по-бързо.
Ако ги отблъснем, ще ни отвърнат по-силно.
Какво трябва да направим?
Беше нужна голяма лична загуба,
за да открия отговора на този въпрос.
Трябва да се грижим за нашите призраци.
Трябва да ги приветстваме в живота си
сякаш са част от нас, защото те наистина са част от нас.
Едва когато признаем тяхното присъствие,
те ще направят място за нови възможности.
В крайна сметка научих, че нашите призраци са част от това, което сме,
част от това, което се надяваме да бъдем.
Тези призраци остават вътре в нас,
привързани към сърцата ни завинаги.
В живота.
В смъртта.
И...
Всичко между тях.
Превод - Дургов, Г.