Не можах в очи да те погледна...
Същински си ангел, да...
Кожата ме разплаква...
Хайде, Дракс. Танцувай.
Само идиотите танцуват.
Аз съм странник...
Аз искам контрол...
Искам съвършено тяло...
Ей!
Колко пъти да ти повтарям,
дръж си мръсните енотски лапи далеч от моя плейър!
Колко пъти да ти повтарям, че не съм енот!
Пак ли?
ПАЗИТЕЛИ НА ГАЛАКТИКАТА VOLUME 3
Обичам те, Гамора.
НЕЗНАЙНО ЦЕНТРАЛА НА ПАЗИТЕЛИТЕ НА ГАЛАКТИКАТА
Какво ще правиш с Куил?
Аз ли? Защо не ти?
Имам емоционалитични проблеми. Какво да правя?
Защо си на тавана?
Изпробвам гравитационните обувки по наклон.
Да видим сега.
Прощавай.
Боже мой, Краглин.
Никога няма да се научиш.
Ти по-добре ли можеш?
Телекинезата е измама!
Това е някакво си камъче!
Мога това и с пръст!
Лошо куче.
Не ми говори така.
Да. Ти си лошо куче.
Вземи си думите назад.
Хайде де, недей така.
Небула, чу ли?
Нарече ме лошо куче и не си взе думите назад.
Все ми е тая, Космо.
Питър добре ли е? - Не знам.
Какво ще правиш? - Аз ли? Той е твой брат.
Какво от това, той не ме слуша.
Откакто Гамора умря, е много крив.
Не е умряла.
Просто не помни нищо от последните години.
Никой нищо не ми казва.
Мантис, защо не го докоснеш и да го направиш щастлив?
Аз съм Грут? - Гадост!
Не така. Да го докосне със силите си.
Не бива да манипулираш чувствата на приятели.
Ти ме накара да се влюбя в чорапа си.
Това беше забавно.
Някой ще трябва да го докосне иначе.
Да теглим жребий. - Никой не говори за това, Дракс.
Какво беше това?
Какво стана? - Божичко!
Той добре ли е?
Ей!
Къде отиде, катерице?
На земята!
Не, спри! Недей!
Спри, моля те! Не! Спри!
Моля те!
Кой е ненормалникът?
Някакъв суперкретен с лазерни ръце, когото не познавам.
Кой ме замери?
Тихо.
Бебе.
Избери някого от твоя калибър.
Питър!
Дай мед-пак!
Небула!
Разкарай се.
Ракета.
Боли.
Колко жалко.
Не!
Само активирах мед-пака!
Махнете ги веднага!
По дяволите.
Да го занесем в лазарета!
Унищожен е. Има на кораба.
За днес толкова.
Затвори го и го прехвърли при останалите от партида 89.
Спокойно.
Сега си тук с нас.
Хей, имаме нов.
Какво си ти?
Имаш нещо като маска на лицето.
Маска, очи, лице, уста
говори ли?
Спокойно, приятел. Не се бой от тях.
Боли.
Няма страшно.
Ще се оправиш.
Шалтер?
Устройство за самоунищожение, ако някой човърка в него
или ползваме мед-пакове.
Защо Ракетата има шалтер?
Някой го счита за своя собственост
и е пратил златния ненормалник да го вземе.
Ще умре, ако го оперираме?
Ако не - също. - Трябва да има начин.
Изглежда, че има някакъв код за шалтера.
Какво знаем за произхода на Ракетата?
Не казваше.
Разработката е основно на "ОргоКорп".
Поставили са и код...
89P13.
Остават му към 48 часа.
Къде отиваш?
Сигурно имат архив.
Трябва да блокираме шалтера и да спасим Ракетата.
Няма да ни дадат кода. - Затова ще го вземем.
Който ни се изпречи, ще умре! - Няма да убиваме.
Един-двама. - Никого.
Ще убием някой глупчо, когото никой не обича.
Това прозвуча тъжно.
Краглин, Космо, пазете тук,
докато се върнем до ден-два.
Слушам. - Добре, друже.
Върни си думите, че съм лошо куче. - Не.
Знам, че не го мислиш наистина. Хайде, моля те.
Няма.
Открих къде е "ОргоКорп".
Имам контакт наблизо. Може да ни помогне.
Свържи се.
Да спасим нашия приятел.
Не, не.
Хубаво е да имаш приятели.
ЛАБОРАТОРИИ "АРЕТ" КОНТРАЗЕМЯ
Бедничкият ми.
Боли.
У теб ли е? - Не е у него, сир.
Предупредих те, Висш еволюционер.
Пазителите са по-силни, отколкото мислиш.
Или просто надценяваш стойността си, Върховна жрице.
Явно е недостатък на дизайна ми.
Създадох ви като чисто естетичен експеримент.
Красиви празноглавци.
Но егото ви е необуздано. Кажи "А".
Този трябваше да е Магът,
апогеят на техния вид.
Твърде рано извади Адам от пашкула му,
господарю. Той е още дете.
Не е само това. Нещо не му е наред.
Да, нещо не ми е наред!
Бях намушкан, фалос такъв!
Той не разбира. Ще постъпим, както кажеш.
Знаела си за съществуването на 89P13, без да ме уведомиш.
Това е против волята ми!
Съжалявам, господарю.
Намери 89P13 и ми го върни,
или ще унищожа цивилизацията ви, което е мое право като ваш създател.
Ясно ли е?
Да, сир.
Чао-чао.
Как е оцелял 89P13 толкова години, Тийл?
Винаги е бил умник, сир.
Точно затова ми е нужен. - Разбира се.
Заради мозъка му. - Няма друга причина, сир.
Но нима ще повериш задачата на суверените?
Те са само резерва. Струва ми се, че знам къде отиват.
ОРГОСКОП ЦЕНТРАЛА НА ОРГОКОРП
Това е биоформирование.
Не се строи, а се отглежда от жива материя.
Структурата е обвита от три непроницаеми плазмени щита.
Няма да проникнем лесно, Звездни лорде.
Не е нужно да е лесно. Бях професионален крадец.
Ще заглуша сигналите един по един.
Казва ми "Звезден лорд", когато се сърди.
Тя винаги е сърдита
на всички.
Понеже се напих.
Права е, по дяволите.
Ако не бях пил,
може би Ракетата... Съжалявам.
Няма нищо. Той е най-добрият ти приятел.
Вторият най-добър.
Всички около мен умират. Майка ми, Йонду, Гамора.
Гамора не е мъртва. - За нас е. Искаш ли заргче?
Благодаря.
Първи щит е готов.
Три, две,
едно.
Питър. - Какво?
Имал си близки на Земята.
Не си ли искал да ги видиш?
Ти си моята сестра. Друго семейство не ми трябва.
Освен това имах само дядо, а той беше доста суров човек.
И все пак. Не мислиш ли, че...
Какво?
Отвлекли са те опустошители, когато той е изгубил дъщеря си.
Да, беше разстроен.
Мама умря, а той ми крещя и ме изблъска навън!
Сигурно е искал да те защити.
Какви ги говориш? - Защо?
Говоря за мъртвите си близки, а ти - за това?
Втори щит е готов. - Три, две,
едно.
Само казвам,
че дори не си проверил дали е добре.
Може още да е жив.
Сега дядо ми трябва да е към 90-годишен.
Значи може да е жив. - На Земята умират на петдесет.
На петдесет ли? - Знам ли, там някъде.
Защо изобщо се раждат? - Именно!
И ти ли ще умреш скоро?
Не съм на петдесет!
Мисълта ми е,
че изобщо не говорех за това.
Трети щит е готов.
Три, две, едно.
Важно е не само това, за което говориш.
Само казвам,
че си разстроен, защото много твои близки са те оставили,
но и ти си оставил някого.
На мен не даде заргче!
Късно е, свършиха.
Защо не минахме?
Минахме. Не е от щита.
По дяволите.
Опустошители.
Здравейте. Обединени опустошители ще се качат на кораба ви.
Предайте се с всичко ценно и останете живи
или умрете.
Вие си решавате.
Дракс, не!
Аз съм, Питър Куил. Един от вас съм.
Чакайте! Имаме среща!
Имаме среща. - С кого?
С Гамора. - С Гамора.
Какво? - Подранихте.
Какво е това?
Униформи на "ОргоКорп".
Облечете ги, за да се придвижвате,
без да биете на очи.
Не е моят цвят.
Какво каза?
Не подхожда на очите ми.
Облечи я!
Небула, защо не ми каза, че контактът ти е Гамора?
Не исках да изперкаш. - Как да изперкам?
Ето така. - Пусни ме вътре.
Не искам да оставам тук...
Гамора, благодарим за помощта.
Не го правя от добро сърце.
Правя го заради стоте хиляди, които ми обеща сестра ми.
Значи сега си опустошител?
Облечи униформата. - Не приличаш на опустошител.
Ти кой беше? - Леле.
"ОргоКорп" е притежание на някои от най-развитите
кибергенетични създания в галактиката.
Затова те са охранявани от гибелните оргостражи.
Знам, че нямате документи,
затова ще трябва да влезете сами.
Щом влезете, Гамора ще ви заведе в архива,
където може би ще намерите кода
за блокиране на шалтера,
за да спасите таралежа.
Загазите ли обаче,
не можем да ви измъкнем.
Да.
Разбира се. Брилянтно.
Функциите му скочиха до небето.
Точно така, P13.
Много добре.
Това е новият свят.
Контраземя.
Там ще отидат експериментите, щом са готови.
Синьо е. - Това е небето.
Небе.
Ракета.
Точно така.
Какво звучи?
Това е музика.
Харесва ли ни? - Да.
Този запис е на над пет хилядолетия.
В превод означава
"Бъди не какъвто си, а какъвто трябва да бъдеш."
Наша свещена мисия е
да вземем какофонията от звуци наоколо ни
и да я превърнем в песен.
Да вземем една несъвършена бучка
от биологична материя, каквато си ти,
и да я преобразим в нещо
съвършено.
Вече преполовихме пътя, нали така?
Ела с мен, P13.
Искам да ти покажа нещо.
Имаме една мисия,
да създадем съвършения вид
и съвършеното общество.
Ти, P13,
си част от партида 89.
Но при партида 90
разработих процес, чрез който да направлявам
всеки организъм през милиони години
програмирани еволюционни промени
за един миг.
Но има един недостатък.
По някаква причина
тези образци произвеждат прекалено много
сепиен бета-микросеминопротеин в системата си,
което ги прави...
Агресивни. Това не ни харесва.
Една утопия не може да остави поданиците си да се избиват, нали?
Не можене.
Не може. - Не може.
Тийл.
Програмирани са да са миролюбиви. Като теб.
Но по някаква причина не се получава.
Хипотонични филтъри.
Какво? - Потискат гликосилатните им соли.
И после хоп-хоп, формира се полуцистинен остатък
и те произвеждат...
Как се казват?
Сепийни бета-микросеминопротеини.
Да, точно.
И после - сърдити костенурковци.
Там. Това е камерата за декомпресия.
Прихвани.
Сега.
Включи гравитационни обувки и ръкавици.
Небула, започвай.
Наистина ли не помниш нищо?
Какво например?
Времето ти с нас.
Не. - Ние бяхме...
Нищо не сме били. - Ти и аз...
Онази е била някаква моя алтернативна бъдеща версия.
Не съм била аз.
Ние се обичахме.
Не мисля.
Знам, че не помниш нищо.
Ти беше всичко за мен.
И ми липсваш...
много.
И може би...
Може би, ако допуснеш възможността,
има вероятност...
Не мисля, Куин.
Куил.
Не мисля. - Искам да кажа...
Питър, нали си наясно, че чуваме?
Какво? - Чуваме всяка твоя дума.
И е болезнено.
Сега ли ми казвате? - Надявахме се да спреш.
Превключих на лично! - Кой бутон натисна?
Син - за синия костюм! - О, не!
Синият е за открита линия.
За синия е оранжев. - Какво?
Черен за оранжевия,
жълт за зеления, зелен за червения и червен за жълтия.
Не. Жълт за жълтия,
зелен за червения, червен за зеления.
Не мисля. - Пробвай.
Ехо!
Прав си.
Откъде да знам всичко това?
Интуитивно е.
Ще се върнем ли към спасяването?
Приготви заглушителя за смяна на щита.
Хора?
Това нещо достига такова ускорение, че гръбнакът няма да издържи.
Има ново фюзаликсно ядро. Чувал ли си?
Да. - Измислих си го.
Причу ми се друго.
Майстор Карджа.
Не е вярно. - Вярно е.
Изглежда, че има физически пробив в бялото крило.
Дали не е бъг? - Възможно е.
Достъпвам окото.
Ще опитам да го открия.
Открих аномалия в камерата за декомпресия.
По-добре проверете. - Отивам.
Бързо.
Къде да ги оставим?
Ето, да ги скрием в този долап.
Бързо!
Какво беше това?
Шегувате ли се?
Какво?
Сателитът беше ударен от неутрокварк.
Прогори дупка в стената. А вие,
умници, отворихте просто ей така, без никакви предпазни мерки?
Какви мерки, братле?
Наръчника ли да ти четем, братле?
Можеше да избиеш всички!
Точно така! Идиоти! И аз съм бесен!
О, не. - Не виждате ли
автентичните униформи на техници, които носим?
И отиват на тена на някои от нас?
Извинете приятеля ми.
Племенник е на шефа. Леко е...
Да. И аз имам един такъв.
Този ли? Този го обичам.
Много се гордея. Справяш се добре. Браво.
Обаче този...
Вбесява ме с всичко, което прави. - Да.
Помислих, че каза друго. - Млъквай.
Ще го удуша, честно.
И после ще го излежа.
Как дойдохте толкова бързо?
Случайно бяхме тук
точно преди да стане белята, за късмет.
Добре че сте били тук.
Добре, тръгваме.
Явно всичко е наред.
Скафандрите ни!
Пуснали сте ги в кофата.
Изхвърля всичко в космоса, щом я затвориш.
Нямаше да е зле да го знаем преди три минути.
Мантис, защо никога не мислиш?
Пак ли се правим на сърдити?
Мантис, патка такава!
Съсредоточете се за две секунди.
Ще измислим нещо.
А сега трябва да спасим Ракетата.
Небула, с Куин отиваме в архива да вземем кода.
Бубата и Тъпчо отиват в космодрума,
за да може Дървения да ни прибере.
Извинявам се.
Няма проблем.
Вървете.
Не съм виновна, че не знам нещо,
щом никой не ми е казал.
Дори не исках да идвам.
Трябва да видя вашите...
Ти си безнадеждно влюбен
в него.
О, не.
Здрасти. - Здрасти.
Как си днес?
Добре съм.
Как ти беше името?
Дракс Унищожителя.
Какво хубаво име.
Ще ти отворя.
Ще бъда тук. Нали? - Супер.
Всеки път го правиш.
Казвам се Блийтълснорт.
Добре дошли в централата на "ОргоКорп".
Над триста години
"ОргоКорп" произвежда кибернетични импланти
и генетични ъпгрейди из цялата Вселена
под зоркия поглед на Висшия еволюционер.
Тези двамата не отговарят ли на описанието?
Внимание, оргостражи...
Този мениджър трябва да има достъп.
Ако ключът е там, тя ще ни го намери.
Аз ще се оправя с нея.
Как?
С чара на Звездния лорд.
Вълнувам се, ще го наблюдаваш за първи път.
Здравей, Юра.
Ура.
- Здравей.
Казвам се Патрик Суейзи.
Наблюдавам те от известно време
как се усмихваш на себе си,
когато мислиш, че не те гледат.
Тази усмивка озарява деня ми.
Трябва ни ръката ти. Ти решаваш
дали ще я запазиш, или не!
Какво правиш? - Нямаше да се върже.
Вече беше лапнала!
Намирах те за кретен. - Стига.
Търсим файл. - Кой?
89P13. Говори ли ти нещо?
Не. - Значи ползата ти за нас
приключи. - Чакай!
Май е номер на вид.
Покажи ни!
Цялата ни дейност подкрепя благородната цел на Висшия еволюционер
да създаде утопично общество.
Трябва да е космодрумът.
Какво е това?
Видове, патентовани през годините от "ОргоКорп".
Всеки създаден от "ОргоКорп" вид има свое собствено досие.
Много съжалявам.
Чуй ме, ние не правим така.
Я стига вече с тези леки бодвания!
Старото ти аз не би го сторило. Имаше призвание
да помагаш. - Стига.
Затова напусна Танос и сформира пазителите.
Само че не ги сформирах аз.
И не напуснах Танос.
В която и да си бил влюбен,
не съм била аз.
По-скоро е тя.
Тя ли? - Какво?
Това е абсурдно! - Не ме намесвай.
Престани! - Какво?
Гледаш като кутре, което си търси легълце.
Нищо не съм казал!
Не бях забелязал черните ти очи.
Баща ми ги смени
като метод за изтезание.
Хубав чифт ти е избрал.
Ето го.
Това е досието на 89P13.
Внимание!
Добре.
Какво?
О, не.
Върви!
Бързо!
Стойте!
Дракс, да бягаме. - Или да се бием.
Бягство. Бягство! - Бой. Бой!
Дръжте ги!
Какво да правим?
Имам план. - Какъв?
Елате с мен...
Свалете оръжията
или ще й пръсна мозъка!
Това ли е планът?
Ти си котенце. - Мяу.
Искаш да танцуваш.
Необуздан гняв.
Свалете оръжията!
Да убием тази с вид на морков, за да ги убедим.
Боже! Гамора от миналото е гадина!
Винаги е била такава, но все аз бях лошата.
Няма да убиваме никого!
Назад!
Грут, докарай "Боуи".
Действай.
Много съжалявам, Юра. - Я стига.
Тук сме, за да спасим приятел. Това е всичко.
Платихме й да ни вкара и измъкне оттук.
Очаквахме: "Ще ви помогна, без да ни усетят."
Но не. За нея значи: "Ще стрелям по хора.
Ще застрашавам живот." - Млък!
Сигурно се питаш защо съм й повярвал.
Добър въпрос.
Отговорът е, че някога бяхме влюбени.
Да, тя ми беше приятелка.
Обаче не помни, понеже не била тя.
Баща й я метна от вълшебна скала и тя умря.
Аз откачих и едва не заличих половината Вселена.
После тя се върна от миналото и ето я тук.
От умрелите се върна само тя.
Заради вълшебната скала ли? Не знам.
Не съм спец по камъни на безкрайността.
Аз съм един глупак от Земята, който срещна момиче, влюби се,
момичето умря
и после се върна абсолютна гад.
Той пропусна някои важни неща,
но в общи линии е това.
В центъра за сигурност!
Добре!
Всички на земята или ще ви пръснем мозъците!
Спрете, не искаме никакви...
Не! Боже мой!
Стига! Ще престанеш ли с това?
Да!
Ей!
Бягай.
Дракс!
На земята. Да ви видя ръцете.
Ура?
Чуй ме, моля те.
Трябва да излезем заедно с това,
за да спасим моя приятел.
Вкарай ни в системата на часовоите.
Те са добри хора като теб.
Сигурен съм в това. Ако мога да говоря с тях...
Те са корпоративни пионки. Няма да те чуят.
Ще чуят, ако говоря от сърце.
Ура.
Моля те.
Излизайте веднага!
По дяволите!
Вътре си.
Разкажи им.
Не съм чак такъв идиот.
Исках да вляза в системата.
Мърдай.
Казах ти, че ме харесва.
Аз съм Грут?
Да, изглеждаше супер.
Небе ли е?
Не.
Не е небе, а таван.
Но господарят създава нов свят за нас
и щом отидем,
там ще има небе
и ще е красиво и вечно.
Леле.
Еха. - Еха.
Мислех си...
За какво?
Нищо конкретно.
Но щом вие сте най-близките ми приятели,
единствените ми приятели,
сигурно ви интересува, че си мисля.
Готино.
И аз си мислех,
но за нещо по-конкретно.
Щом господарят ни премести в новия свят,
ще ни трябват имена.
Така де,
89Q12
не е точно име.
Затова бих искала моето име да бъде
Лайла.
Хубаво име, Лайла.
Благодаря.
Мисля моето име да е Зъбльо,
понеже макар всички да си имаме,
моите са най-добре изразени.
Зъбльо. - Зъбльо.
Лайла. - Зъбльо.
Аз ще се казвам Под, понеже лежа на пода.
Лежиш на пода и затова името ти е Под?
Да!
Под. - Под.
Ами ти, приятел?
Някой ден ще създавам велики летящи машини
и с приятелите ми ще летим заедно
във вечното и прекрасно небе.
Лайла, Зъбльо,
Под и аз...
Ракетата.
Много е хубаво да имаш приятели.
Да.
Започни разреза оттук.
Спокойно.
Дръж го неподвижно. - Не мога!
Не спира да шава.
Защо никога не ни е разказвал за това?
По-лошо е от онова, което ми стори Танос.
Ами кодът? Там ли е?
Не. Но днес е бил премахнат файл.
Изтеглен и изтрит, с дължина милион знака.
Биометрията сочи, че е този. Регистратор B2H6.
Видях го при архива.
Явно е регистратор на Висшия еволюционер.
Висшият еволюционер?
Основателят на "ОргоКорп"?
Чрез "ОргоКорп" финансира експерименти
извън междугалактическите закони.
Създал е цели общества.
Зеронианци, анимени,
суверени... - Суверени?
На някои места го считат за Бог.
Аз съм Грут.
Да. - Какво? Че е Грут ли?
Каза, че онзи може да пази ключа в компютъра в главата си.
Той може да съхранява ключа.
Намираме го и спасяваме Ракетата.
Координатите на Висшия еволюционер.
Въведи ги.
Чакай малко.
Шегуваш ли се?
Той иска изкормения борсук в лазарета
и ти ще го заведеш при него?
Трябва да е капан.
Не е, ако знаеш, че е капан. Директен сблъсък е.
Директният сблъсък е капан,
ако се сблъскваш с хиляда пъти по-силен от теб.
Знаете ли кой е Висшият еволюционер?
Кретен, който е дисектирал най-добрия ми приятел.
Вторият най-добър.
Не си и помисляйте да го закачате.
Изобщо няма да му мислим.
Знаете ли, все ми е едно! Оставете ме при опустошителите
и правете каквото си знаете.
Нямаме време.
Не ви моля. Оставете ме при хората ми!
Хората ти ли? Опустошителите не са твоите хора.
Аз съм опустошител, не ти.
Знам, че все си търсеше семейство.
Но Гамора, която обичах, не го намери сред престъпници,
а при нас. Хора, които държат на теб.
Знам, че ти още си това.
Някъде вътре в теб...
От какво в себе си толкова се боиш, че трябва да съм нещо за теб?
Пет пари не давам за твоята Гамора.
Животът ме направи мен!
Дължа няколко ъпгрейда на изкормения борсук
и няма да рискуваме живота му, за да ти угодим.
Аз съм ти близка.
Той също.
Майната ти.
Майната ви на всички.
Намерих го пред първия щит
да пиратства кораби с доставки.
Оценявам това.
А аз оценявам щедрия ви принос към пенсионния фонд на стражите.
Твоята сподвижница,
зехобери на име Гамора, къде е тя сега?
Нищо няма да ти кажа! - Ще видим дали е така.
Адам.
- Да, майко?
Покажи му, че сме сериозни.
Казах да му покажеш, не да го дезинтегрираш!
Какво повече да му покажа? - Вече не ни е от полза!
Ще питаме приятеля му. - Мислиш, че това е приятел?
Това е животно!
Изглежда тъжен.
Кара ме да се чувствам зле.
Този е идиот.
И аз имам един такъв. Разбирам.
Аванпост?
Тук Гамора. Чуваш ли?
Фиц-Гибънок,
обади се.
Аванпост, обади се.
Да, Гамора.
Поздрави.
С какво да помогна?
Трябва да ме приберете.
Ще въведа данните на кораба, на който съм.
Това може да се уреди.
Кажи му точно каквото ти казах.
Кажи му го ти.
Мен никой не ме слуша.
Куил,
животът е езеро,
а ти го прекарваш, прескачайки от жена на жена,
сякаш са лилии в това езеро.
Може би е по-добре, Куил,
да се научиш да плуваш.
В това има смисъл. - Точно така.
Говорех за аналогията.
Не знаех, че си способен на такава мисъл.
Знам много за аналогиите.
Аналогии, метафори и тем подобни.
Например...
главата на Гамора е като листо на лилия, понеже е зелена.
Аналогия.
Също изглежда глупаво
и вятърничаво. - Моля?
Понеже кожата й е от листо.
Метафора. - Така ли?
Вчера изаках ако с рибешка форма.
Дори задникът ми е способен на аналогии.
Какво става?
Има течност в дробовете.
P13?
P13.
Сир.
P13!
Милорд, може ли да предложа... - Къде е?
Трябва...
Докато сир се подлагаше на процедури, имахме пробив с партида 92.
Да продължим утре, да?
"Да продължим утре", не!
P13!
Ето те.
Здравей.
Откъде знаеше
за микросеминопротеините, P13?
Какво е станало там вътре?
Защо?
Откъде знаеше, P13?
Беше твърде малка филтрация...
В хипотониката, да, знаем. Поправихме това.
Но ти откъде знаеше?
Аз те създадох!
Откъде знаеше?
Защото проработи.
Получи се.
Яростта им изчезна.
Имаме мирните създания, които искахме,
готови да населят новия свят.
Отиваме в новия свят?
Ние ли?
Погледни се.
Все едно си скалъпен от непохватни деца.
Как би могъл да си част от един съвършен вид?
Ти си една смесица от грешки, от която да се учим
и да приложим към наистина важните същества.
Партида 89 не беше предназначена за новия свят, P13.
Успя да проумееш
сложните механизми на цитоплазмени филтрационни системи,
но не се досети за това?
Но този мозък...
Искам да го изследвам.
Подгответе го за операция и премахване сутринта.
А останалите от партида 89?
Изгорете ги.
Той умира. Трябва ни онзи ключ.
Нямаме много време.
Пристигнахме.
КОНТРАЗЕМЯ
Изглежда също като...
дома ми.
Като копие на Земята е.
Не разбирам.
Атмосферата е обитаема. Гравитация - Зандар -1.
Здравейте.
Не ви мислим злото.
Той само искаше да й върне топката.
Стига! Няма причина...
Грут, пълно Кайджу!
Без пълно Кайджу! - Аз съм...
Грут! - Назад.
Не, без Кайджу! Грут, долу!
Няма защо да се боите.
Долу, Грут!
Всичко е наред. Ей. Здравей.
Няма да ти навредим.
Добре.
Виждаш ли? Ето.
За коляното ти.
Искаме да спасим приятел.
Мръсно. Мястото му не е тук.
Ще го обуча на порядките ни.
Ще го отуча от това.
Дори присъствието му тук е кощунство.
Убий го. Веднага.
Аз съм Магът, мамо. Повече няма да ми нареждат.
Гамора е тук.
Значи и катерицата също.
Ще се спасим, ако я предадем,
като изпреварим другите.
Да, седнете.
Да седнем. Добре.
Аз съм Грут.
Не е невъзпитано. Затова е тук.
Дракс, стани!
Идиот.
Благодаря.
Нашият приятел
умира.
Ние обичаме своя приятел.
Но той умира.
Така казваш, че вече е мъртъв.
Ще мислят, че е умрял.
И че сме тръгнали да мъстим.
Дракс, седни.
Затова е тук! - Не е така, Дракс.
Направено е за сядане редом. Махни крака от възглавниците.
Съмнявам се да няма повече употреби.
Прощавай. Моят приятел
е тъпак.
Казваш същото.
Защо вечно критикуваш?
Защо е продълговато? - Съвсем друг звук е.
Не беше. Умира. Тъпак. Ето, звучат еднакво.
Престанете!
Може ли да продължа със спасяването?
Дракс, виждам те!
Разбирам, че в момента не виждаш никаква логика.
Нуждаем се от помощ
да открием един човек.
Ще го нарисувам.
Ще нарисувам кого търсим.
Ето така.
Виждаш ли това на главата й?
Той има такова. - Прелестно е.
Ето така.
Виждали ли сте този човек?
Това е много добро.
Може ли да си го окача на стената?
Да. Благодаря ти.
Моутио ли се казва?
Много моутиовци. Там ли?
При пирамидата.
Тази кола ваша ли е?
Дракс, стой тук при Ракетата.
Пази го. Ще дойдат за него.
Искам да дойда. - Не.
Мантис, пази Дракс.
Грут, знаеш какво да правиш с тези.
Натисни. - Какво?
Натисни. - Натискам.
Натисни бутона.
Май натискаш ключалката. - Кое?
Под дръжката има бутон. Натисни го.
Добре. И сега?
Отвори проклетата врата.
Глупава измишльотина.
А указанията ти бяха неясни.
Да вземем ключа и да спасим приятеля си.
Напуснах Земята на осем.
Защо да знам по-добре от теб как се кара?
И ти не се натискаше.
Да карам ли? - Не.
Ще карам. - Няма нужда.
Мога и сам.
Сигурно си много лоялен любимец,
щом са готови на всичко това заради теб.
Това ли е идеалното общество?
Сир.
Тича вече два часа,
без дори да се изпоти.
Невероятно. - Оцеляват
с 30 калории дневно,
един час сън седмично, винаги са щастливи
и свързват карбенетриксно ядро
за по-малко от две минути.
Но дали ще е готова за новата колония?
Сир, те са тук.
Така.
Идваме при...
Висшият еволюционер ви очаква.
Значи е капан.
Това е сблъсък.
Тя остава тук. - Защо?
Не може с оръжие,
а ръката ти е оръжие.
Той е чист. - Да вървим.
Ще се справя.
По-живо!
Добре ли си, Ракета?
Може ли да си играем?
Не сега, Под.
Какво правиш?
Те няма да ни пуснат.
Напротив, Ракета.
Скоро отпътуваме за новия свят.
Не, не е възможно.
Възможно е.
Сутринта ще ни убият.
Какво?
Но аз ще ни спася.
Какво е това?
Това е ключ.
С него ще ни измъкна оттук.
Не знам дали е разумно, Ракета.
Аз тръгвам с Ракетата!
Ура завинаги!
Надолу по коридора има кораби.
Знам го. Ако стигнем до някой,
ще го пилотирам.
И ще отлетим заедно, четиримата,
както сме си говорили.
Нали?
Юпи! Ракетата! Небе, небе!
Ти успя! - Да!
Ти успя!
Успя, успя!
Успя!
Ти успя.
Много е хубаво да имаш...
Предполагах, че ще направиш нещо такова.
Връщай се в клетката, P13.
Небе.
Ракетата, Зъбльо, Под тръгват сега.
Q12 и P13 избягаха. - Ракетата, Зъбльо, Под тръгват сега.
Q12 е неутрализиран.
Но P13 още е на свобода.
Искам помощ. - Ракетата, Зъбльо, Под тръгват сега.
Ракетата, Зъбльо, Под тръгват сега.
Само не наранявайте мозъка му.
Добре, P13!
Спечели турнира по рев. Сега се връщай в клетката.
Ракетата, Зъбльо, Под тръгват сега.
Ракета, хайде!
Хайде, Ракета, моля те!
Ракета!
Тук долу. Бързо.
Ето го! - Дръж го!
Ела тук! - Дръж го!
Какво правиш?
Имам лошо предчувствие.
Питър ти каза да стоиш тук.
Той си е виновен.
Би трябвало да знае, че не правя каквото ми кажат.
Трябва да пазим Ракетата.
Точно така.
Мятай се. Връщаме се на кораба.
Ще се возим дотам ли?
Да.
Дракс! Не се дръж като кретен!
Ти!
Хей! Да, ти!
Ключът трябва да е в това на главата ти.
Не те съветвам да нападаш.
Сега имаш време за мен?
Приятелят ти се възползва някога.
Научавам си уроците.
Насочвам малка част от умствения си капацитет
обратно в моята посока
и сега самата гравитация служи на прищевките ми.
Бойно прасе.
Сега.
Контраземята сигурно ти е позната.
Контраземя ли?
Преди години посетих планетата ти.
Отдавна не е моя планета.
Хората там имаха
прекрасен дух.
Изкуството, музиката и литературата бяха от най-изящните във Вселената.
Без невежеството и фанатизма Земята щеше да е прекрасно място.
Добре. - Вдъхнови ме за Контраземята.
Все ми е едно.
Само хубавото, без лошото.
Не ми трябва поредната реч от импотентен ненормалник
с безчувствена майка
защо щял да завладява Вселената.
Не се стремя да завладея Вселената.
Усъвършенствам я.
Какво, по...
Пусни борсука.
Искам само ключа. - Тогава ми доведи 89P13.
Аз съм Грут.
Каза: "Да ми го..."
Защо си така гневен?
Знам какво си му направил.
Каквото и да съм сторил, то е за благото на Вселената.
Имам новини, умнико.
В по-добрите вселени октоподи не продават дрога
на хора с глави на хлебарки.
Вярно е.
Ето защо,
както много пъти досега,
ще залича всичко
и започвам наново.
Какво?
Взех 89P13
и тръгвам.
Обектът е осигурен.
Боже мой.
Аз съм Грут?
Избий ги.
Стой.
Казах "стой".
Искаш да бях оставил майка ми да те филетира?
Стой. - Какво правиш?
Работим за един и същи шеф. - Да...
но заслугата ми трябва,
за да спася цивилизацията си.
Затова бъди добра гадина
и отстъпи.
Не.
Майка ми.
Майко!
Мантис, Дракс, обадете се.
Мантис? Дракс?
Здрасти. - Докарай кораба веднага!
Не можем да го направим, понеже не сме на кораба.
Тогава къде...
Небула, обади се.
Гамора! Тръгвай! Изчезвай с Ракетата от тази планета!
Що за кораб е това?
Всъщност е забавно.
Ти май си много глупав?
Беше ясно, че е капан.
Не е капан, а сблъсък.
А сега ги избий.
Какво държиш там?
Граната!
Аз съм Грут!
Не! Недей!
Недей! Моля те! Пощади ме!
Пощади ме, моля те.
Благодаря ти! Благодаря.
Малко прибързваш.
Не, не...
Какво новаторско бягство, да се хвърлят в избухваща планета.
Ще убиеш и двама ни!
Не и двама ни.
Защо го правиш?
Трябва да измъкнем Куил и Грут оттам.
Грут.
Който е в кабината, удари спирачка!
Управлението заяжда.
Дърпай по-силно!
Да бягаме.
Трудно се диша.
Излизаме в космоса.
Я стига.
Що за чудовище затрива цяла цивилизация?
Къде са Мантис и Дракс?
Не знам!
Дай на мен. - Ето.
Добре че успях да разбия вратата.
Ракетата и Гамора сигурно са мъртви заради теб!
Не знаех. - Не си знаел?
Стига си се оправдавал,
че си един глупав клоун, който не върши нищо,
докато другите го носят на гърба си!
Не го блъскай! Нямаш право.
Ами ти! И ти не си по-добра. На теб може да се разчита само,
че ако някой покаже слабост, ти ще я подкрепиш.
Добре, все едно.
Знам, че се успокояваш, като търсиш недостатъци в другите,
така че давай. - Върви по дяволите!
Но нямаш право да го блъскаш!
Той не е виновен, че е глупав.
Той е тежест.
Той ни разсмива и ни обича. Защо това да е тежест?
Ти се интересуваш само от интелект и компетентност.
Не знам дали това ми харесва.
В него има тъга,
но той единствен сред вас не мрази себе си.
Така че какво като е глупав?
Смяташ ме за глупав?
Да.
Забрави.
Добре че разбих вратата с канската си сила.
Куил?
Куил, там ли си?
В преводача ми няма такъв език.
Добре. Така.
Добре, Ракета.
Сега.
Лайла?
Приятелю.
Добре.
Това е.
Нещо не е наред.
Всичко е наред. Ще се получи.
Трябва да е по-бързо.
Прости ми. Много съжалявам.
Ракета.
Предадох те.
Загина заради мен. Всички загинахте заради мен.
Бяхме прави.
Небето е прекрасно и вечно.
Аз летя с нашите приятели.
Може ли да дойда?
Да.
Не, не!
Не! Хайде.
Хайде! - Куил.
Не!
Куил. - Не!
Куил. - Няма да го изгубя.
Той си отиде. - Няма да го пусна!
Хайде.
Но още не.
Все още имаш работа тук.
Каква работа?
Създадоха ни напразно.
Глупави експерименти, които да захвърлят.
Едни ръце са ни създали,
а други ръце ги направляват.
Моят любим енот.
Тази история винаги е била твоя. Просто не си знаел.
Не съм енот.
Ключът е приет!
Куил?
Къде е Небула?
Тя...
Кодът й е в устройството зад теб.
Какво? Небула?
Къде си? - Слава богу!
Ще те измъкнем.
Откъде? - От кораба на Висшия.
Не, слязох от кораба.
Какво? - Ти къде си?
На кораба!
На кораба? - Не лъжа.
Защо си на кораба?
За да те спася. - Казах да се върнеш.
Вече трябва да си разбрала, че винаги успявам да се измъкна.
Много поздрави.
Сериозно? - Кажи му, че идваме.
Слушай или играй с децата.
Едно от двете.
Какви деца? - Как се измъкна?
Това не е важно. - Аз съм Грут.
Да скочиш от триста метра без парашут,
е умен начин да се измъкнеш ли?
Измисляте си какво казва, нали?
Важното е,
че всички сме добре.
Ракета?
Да, тук е.
И е добре.
Ракета, много те обичаме и се радваме, че си жив.
Значи вие сте идиотите.
За това е прав.
Обратно в клетките!
Небула?
Небула, обади се!
Значи искаш да се дуелираме, така ли?
Върви по дяволите,
ненормалник такъв.
Изби всички онези хора.
Ще избия и приятелите ти.
Пращам ти координатите.
Те ще умрат, ако не ми върнеш
моето!
Майната ти, изкилиферчен, робокопоподобен,
имитиращ Скелетор,
морав, кьорав...
Затвори.
Мислиш ли?
1966.
Руснаците ме сложиха в ракета,
макар да знаеха, че няма да се върна и ще умра
в гибелно огнено кълбо.
Но дори загубените руснаци
не биха ме нарекли лошо куче.
Леле! Ще престанеш ли вече?
Краглин, просто си вземи думите назад. Това не се издържа.
Не мога да си ги върна, след като тя наистина е
лошо куче.
Краглин! - Не спира да боли.
Краглин.
Здрасти, Пийт.
Трябва да спасим Небула, Мантис и Дракс. Нуждаем се от теб.
От мен ли?
Ти го изгуби, тъпачко.
Беше у изчадията, сир, но...
Но, но, но! Но!
Тази прогнила дума.
Питам се дали не е по-разумно
да заминем за новата колония без излишни конфликти.
Свързват карбенетриксно ядро за по-малко от две минути,
но какво е това, Вим?
Наизустяване. - Наизустяване!
За стотици години наши творения
само едно направи истинско изобретение.
Едно.
Противно във всяко друго отношение, но 89P13 постигна това.
Да, сир.
Население, неспособно да измисли все още неизмислени неща,
ще умре в зародиш.
Нужен ни е мозъкът на 89P13,
за да прехвърлим това качество в тези същества,
преди да заминем за новата колония.
Няма нищо по-важно.
Как са слезли тук?
Питър ще опита да стигне до космодрума.
Той не знае за децата.
Вие!
Кажете на всички останали деца
да стоят далеч от стените.
Знаят три думи,
две от които са "джуб".
Не! Слушайте!
Трябва да говорите с другите деца,
които са тук, и да им кажете
да стоят далеч от проклетите...
Какво правиш, Мантис?
Обяснявам им го, тъпачко!
Плашите ги.
Здравейте, идиотчета.
Имах момиченце като вас.
Знаете ли какво обичаше тя?
Обичаше да издавам маймунски звуци.
Що за маймуна е това?
Знам ли.
Да.
Ще кажат на другите да стоят далеч от стените.
Защо не каза, че знаеш езика им?
Защо не ме питахте?
Може да е напразно, Куил. Той е твърде силен.
Тогава ще умрем в акция.
И какво ще постигнем с това?
Или да му дадем борсука?
Ние умираме в акция.
Аз съм Грут. - Вече знам кой си!
Ако искаш, стой в товарното.
Няма да оставя сестра си с този кретен.
Това ти ли си? Падна от торбата ти.
Да действаме.
Чакай.
Четеш писмата стари, усмихваш се...
Дързостта им е достойна за възхита.
Сир.
Здрасти, урод такъв.
Назад! - Да, сир.
Ти си, Стийми.
Първа цев.
Втора цев.
Трета цев.
Четвърта цев.
Рязко надясно.
Огън!
Пробив в космодрума.
Един от тях държи 89P13.
Пусни изчадията. Всичките.
Те са създадени за защита на новата колония...
Изпълнявай!
Доведете ми 89P13
и избийте всички в главата на това мъртво божество.
Космодрумът е отворен,
но имаме само тази стара ракета.
Ракета, Грут, бързо в космодрума!
Какво?
Я стига!
Краглин, имаме инфилтрация.
Отвори шахтата.
Сир, ще изгубим всякакво предимство.
Абилиски!
Боже мили!
Насам!
Само крачка и това нещо ще си изпати!
Спокойно.
Какво програмираше?
Код за самоунищожение.
Какво правиш?
Всичко е наред.
Мантис, спри!
Те ядат батерии,
не хора.
Може би просто се боят какво ще им направим.
Няма да ви навредим.
Всичко ще бъде наред.
Използвай сърцето си, момче.
Куче!
Да.
Тя е добро куче.
Знаех, че ме смяташ за добро куче.
Добре, остави ме, глупаче!
Трябва да се изтеглим. Корабът ще се разбие.
Нарушители на космодрума.
Отивайте! Вижте дали някой от тях не е 89P13.
Сир, обсебен сте от това животно. Спрете, за бога!
Няма Бог! Затова се намесих аз!
Контрольор, аз поемам командването на "Арет".
Отцепете повредените отсеци на кораба
и се изтеглете.
Внимание,
до целия персонал.
Нарушители на кораба.
Насочете се към десния космодрум.
Доведете ми 89P13
и избийте останалите.
Влизаме и вземаме Мантис,
Небула и Дракс.
Влизаме, вземаме ги и излизаме.
Изглеждаше ли яко?
Добре, нов план. Изчезваме оттук веднага.
На кораба има хиляди.
Много от тях са деца.
Трябва да сме добри джуб джуб.
Означава "приятели".
Ако искаме да живеем, трябва да тръгваме.
Всичко това ще рухне всеки момент.
Ако не им помогнем, те ще загинат.
Вече няма да бягам.
В палубата има дупка.
Ако я свържем с Незнайно, ще изведем оцелелите.
С Небула ще пилотираме. Вие спасете висшите форми на живот.
Здрасти, глупаче.
Хайде!
След мен! Бързо!
Хайде!
По-живо!
Аз съм Грут!
Насам към...
Благодаря.
Да, моля. Крещях
на нещо страшно зад теб.
Изглеждаш много добре.
Убийте ме, но трудно ще се измъкнете.
Чакай! - Пусни го, Флектик.
Това е шансът ни. - Тук има доста пространство.
Ще опитам да го превърна в пропусклив щит.
Не мога да пилотирам.
Управлението е скапано.
Остави на мен.
Помогни на другите. Дай си комуникатора.
Краглин, аз ще пилотирам оттук.
Крагула
отново в действие!
Хайде, вървете!
Бързо! По-живо!
Чакайте!
Спрете!
Това деца ли са?
Хайде, Космо, свържи!
Трябва да е уплътнено, за да минат децата.
Действам, капитане.
Тръгвайте, хайде!
Един по един!
Добре.
Застопорявам и тръгвам.
Насам.
Защо?
Защо го правиш? Опитах да те убия.
Аз съм Грут.
Казва:
"Всеки заслужава втори шанс."
Толкова си силна.
Защо сте толкова бавни? По-бързо!
Къде е Ракетата?
РЕЗЕРВАТ ЛЪМБЪС ПРОИЗХОД: СЕВЕРНА АМЕРИКА
ЕНОТ
Ти!
Мислеше, че ще ми избягаш!
Не!
Мислиш, че имаш някаква стойност без мен?
Не!
Ти си мерзост!
Само една стъпка от моя път,
проклето малко чудовище!
Как смееш да мислиш, че си повече,
89P13?
Казвам се Ракетата.
Ракетата енот.
Лицето му падна!
Това е маска.
Виж какво ми причини.
За какво?
Аз исках само
да направя нещата
съвършени.
Не искаше да ги направиш съвършени.
Просто ги мразеше каквито са.
Убий го.
Защо?
Защото съм проклет пазител на галактиката.
Да се махаме оттук веднага.
Трябва да ги спасим. - Прибрахме децата.
Не, Пийт. Останалите.
Хайде! Бързо.
По-живо!
Мърдай, птицо!
Леле! - Бързо!
Хайде!
Давайте!
Мислех, че се ограничаваме до висшите форми.
Да, и аз така мислех.
Хайде, по-бързо!
Вървете, мъничета. Хайде.
Бързо!
Няма да издържа много...
Бягайте!
Бързо!
Куил!
Бързо!
Питър!
Това...
изглеждаше ли...
яко?
Хайде.
Космо! Добре съм.
Аз съм Грут.
Благодаря. Кажи му, че идвам...
Аз съм Грут.
Да. И на мен ми беше приятно да работя с теб.
Гамора.
Готова ли си?
Да.
Още не съм която искаш.
Знам.
Но тази, която си, не е никак зле.
Сигурно ни е било весело.
Няма да повярваш колко.
Добре.
Добре ли си?
Трябва да говоря с всички.
Значи заминаваш?
Майка ми умря пред очите ми, бях на осем.
Оттогава все бягам.
Имам нужда от време за себе си...
за да се науча да плувам.
Аз също.
Обичам всички ви. Наистина.
Но цял живот изпълнявах волята на Его,
а после изпълнявах каквото искаха пазителите.
Имам нужда да разбера какво искам аз.
Идвам с теб. - Не, Дракс. Това е идеята.
Имаш нужда от защита.
Нямам. - Не в лошия смисъл.
Просто си много слаба. - Толкова си изнервящ!
Дракс. Трябваш ми тук.
Ще градим ново общество.
Имам нужда от помощ за всички онези деца.
Днес аз видях кой си.
Ти не си роден да рушиш.
Роден си да бъдеш баща.
Значи ти ще оглавиш пазителите?
Не.
Ще ръководя града.
Ще го превърна в дома, който нямах.
Значи това е?
Групата ни приключи?
Не.
Галактиката още се нуждае от своите пазители.
Ти ще си по-добър лидер от мен,
капитане.
Обичам ви.
За теб.
ВЪРНАХ СЕ И ВЗЕХ ТОВА ЗА ТЕБ. ПИЙТ
Да!
О, да!
Добре дошла у дома.
Може да съм сбъркал...
Търся Джейсън Куил.
Да.
Заповядайте.
Пийт?
Пийт.
Здрасти, дядо.
Да!
Кои са любимите ви музиканти?
Файла, първо ти.
Бритни Спиърс и "Корн".
Добър избор. - Аз ще заложа на Гарт Брукс.
"Карпентърс" нямат една лоша песен.
Ейдриън Бълу. Както самостоятелно, така и с "Кинг Кримзън".
А на теб, капитане?
Тези са специални.
Явно са тук.
Ще се справя и сам. Вие разпускайте.
А, не. Заедно ще сме по-бързи. Грут, ставай.
Не ти ли става мъчно за тях?
Да, но тези хора не могат да се защитят сами.
Когато кажеш, капитане.
Казвам.
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА
subs by sub.Trader at subs.sab.bz
Ще й помогна за моравата,
но нека и синът й се включи,
вместо да седи и да ме наблюдава.
Той е 45-годишен мъж, здрав и прав, а му кося тревата.
Странно е. - На мен ли го казваш?
Отвличане от извънземни Кевин Бейкън разказва
Сериозно?
Сега ме заинтригува.
ЛЕГЕНДАРНИЯТ ЗВЕЗДЕН ЛОРД ЩЕ СЕ ЗАВЪРНЕ