ТРЕНИРОВЪЧЕН ЛАГЕР
В ролите РЕЙЧЪЛ БУДВИН
ДРЮ РЕЙ ТАНЪР
РЕЙЧЪЛ БОЙД и др.
Копелдак!
Ирабел.
Казах ти да не нахлуваш тук.
Каза ми да не те следвам. - И все пак си тук.
Доколкото си спомням, ти бе тази, която ме следваше току-що.
За такава дързост би трябвало да те обеся.
Уитни? Уитни?
Уитни! Ставай от леглото,
че ще пропуснеш бала! Уитни!
Не може да се криеш тук цяла нощ.
Кой каза, че се крия?
Това е специално издание. - Балът е ритуал към зрелостта.
Да. Права си.
Нетърпелива съм да разкажа на внуците си за времето,
когато се натисках с онзи тъпак от курса по алгебра.
Няма ли малка част от теб, която иска да празнува постиженията си?
Не съвсем.
Джона, как е майка ти?
Радостна, че съм се изнесъл. Уитни тук ли е?
Да. Уитни!
Какво чудовище е пред вратата? - В него си влюбена от 5-годишна.
Хайде, върви!
Дръж се нормално!
Джона.
Какво правиш тук?
Ще ви оставя да си побъбрите.
Изглеждаш много изискан.
Наистина? Мислех да не е прекалено. - Не, не.
Не трябва ли да си на бала? - Затова съм тук.
Надявах се да дойдеш с мен.
Не си представям как би се почувствала Уилоу.
Ние скъсахме. Този път наистина.
Познаваме се цял живот благодарение на бащите ни
и ти винаги си била до мен, затова искам да съм с теб.
Не планирах да ходя. - Няма да ти позволя
да пропуснеш най-великата нощ в живота ни.
И няма друга, с която бих предпочел да отида.
Не ме карай да те моля.
Тя би се радвала!
Извинявай!
Той няма да откъсне поглед от теб.
Уилоу ще ме очисти. - Джона не би позволил.
Ами щом ни види заедно? - Тя ви разделяше 4 години,
а сега той желае теб и тя не може да стори нищо.
Разкошна е.
Хайде, облечи я. Ще изглеждаш супер сладуранка.
Изглеждам нелепо. - Ами синята?
Ще я намъкна набързо.
Дърпай. - Сякаш отново минавам през утробата.
Така. Да. Не става.
Да. Сбогом.
Да. Еха.
Идеално.
И?
Гърдите ти изглеждат страхотно. Да те гримираме ли?
Аз съм фен на програмирането. Знаете ли какво е "НС"?
Чувствам се като кукли Барби, вкарана в торта за рожден ден.
Изглеждаш много добре, Уит. - Не бе толкова зле,
освен че Уилоу ме изпепели с поглед.
Не бях забелязал.
Джона,
има нещо, което отдавна искам да ти кажа.
И... - Уит...
И сега моментът, който всички очаквахте:
кралицата и кралят на бала на гимназия "Кресънт Фол"!
Уилоу Рейми...
Аз съм! - ... и Джона Бекман!
О, Боже, нямах представа.
Мили Боже!
Това стягащо бельо ли е?
Радвам се да те видя отново на корта, Уит.
Не се плаши да използваш две ръце при бекхенда.
Кротко!
Поемам! - Да!
Серена Уилямс, пасти да яде.
Още може да станеш професионалист.
Да разгледаме ли залите за сватбата ви?
Да. - Какво ще кажеш, хлапе?
Нямам думи.
Ще бъда в кафенето на клуба. - Добре.
Бяхте страхотни. - И вие, сър.
Привет. Може ли голямо кафе мока с бял шоколад?
Благодаря.
4,99.
- Да.
Шестседмичен летен лагер
Ще я оставя тук.
Уит?
Здрасти!
Исках да поговоря с теб.
В клуба ли работиш? - Да.
Трябва да натрупам трудов стаж преди колежа.
Поздравления за Попи и Ливай.
Тук ли ще се женят? - Така планират.
Помагам с организацията на сватби.
Значи ще бъдеш... - Тук през цялото лято.
А относно онази нощ...
Защо се бавиш толкова?
Здравей, Уитни.
Какво казваше?
Тъкмо си говорихме за летните планове.
Уилоу заминава за Европа. - Да.
Голяма мока с бял шоколад. - Тате наема яхта в Средиземноморието.
Ще ми липсваш страшно много. - Голяма мока с бял шоколад?
За теб ли е тази напитка?
И две айскафета. - Идеално.
Ще поговоря набързо с Уитни. - Добре.
Навярно ще се виждаме наоколо.
Куриозно е защото не съм мислела, че ще трябва да ти обяснявам, но...
Явно си спечелила мижавата стипендия, но не надценявай възможностите си.
Дори и да бяхме скъсали с Джона, той не би избрал момиче като теб.
Щеше да е толкова реалистично, колкото и любовните фантазии,
които мъкнеш навсякъде със себе си.
Вдяваш ли?
Мока.
Започва в неделя. - Това са шест седмици.
Три лета подред ходи на баскетболен лагер.
Ей, а сватбата? - Ще се върна, за да помогна.
Моля ви. Скъсах се от учене за изпитите.
Получих добри оценки. Трябва да се съсредоточа върху...
Моето физическо здраве. Да подишам чист въздух.
Може да подобря тениса си.
Чудесна идея. - Джейсън!
Знаеш какво имам предвид. Не виждам нищо лошо в това.
След 4 години опити да те накарам да отидеш с мен на курс по балет.
Добре. Разбира се.
Наистина?
Приятно прекарване. - Мерси, мамо. Чао.
Татко, ще ми дадеш ли 20 кинта?
Ами, добре.
Успех.
Съжалявам.
Добре дошъл. Багажът е лек, добре.
Раниците се завърнаха. Чудесно.
Вземете си тениска и оставете телефоните в кутията.
Това да не е затвор? - Да, затвор е.
Само че охраната не може да те защити, Рейми.
Използваме химикалки и хартия. И никакви боклуци.
Не. Не. Не.
Не, аз се отказвам.
Смутена ли си вече?
Да. - Ало?
Мамо, трябва да дойдеш да ме вземеш.
Уитни, какви ги говориш? - Допуснах огромна грешка.
Идеята бе твоя. - Знам, но...
Това място е смъртоносен капан.
Все едно сме на фронта.
Малко преувеличаваш. - Не, не.
Сякаш се управлява от самодоволни фитнес маниаци,
изливащи яростта си от стероидите върху тийнейджъри.
Навярно обременени от успеха си в даскалото.
Гледай да не чуят думите ти.
Уитни, не започвай нещо, което не можеш да довършиш.
Ами фитнеса, от който се уплаши?
Не мога да те взема. - Мамо...
Моля те, не ми го причинявай.
Бъди отговорна. Обичам те! - Мамо!
И затова на логото ни виждате по три дървета от всяка страна.
А сега, без повече увъртания, бих искал да ви представя
принцеса Даяна от "Пасифик Нортуест",
Жената-чудо на уелнес процедурите
и моя приятелка, без която това нямаше да е възможно.
Нека да посрещнем с добре дошла в лагера "Лаусел" - Синди Рейми.
Убийте ме. - Здравейте.
Радваме се, че ще преминем с вас по пътя на самоопознаване.
Ако мога да ви помоля да сторите едно нещо
през следващите шест седмици, то е следното:
кажете "да". - Да!
Ще ви запознаем с широка гама от занимания.
Понякога те може да ви изплашат.
Друг път може да изглеждат напълно невъзможни.
Но ви призовавам да дадете шанс на всичко.
Във всеки един от вас се таи спортист.
И искам да опознаете този човек отблизо.
Ще започнем с едно забавно упражнение за разчупване на леда.
Когато ви подам топката, искам да ми кажете името си
и защо сте се вдъхновили да се запишете
в програмата "Овладяване на тялото".
Аз съм Рийз. Миналата година си нараних коляното при волейбол.
Беше доста брутално. Но основно ми липсват плочките.
Аз съм Нейтън. Всички в семейството ми са едри,
и ако не намеря начин да разваля проклятието, ще свърша като татко...
Аз съм Аспен. Не мразя тялото си.
Искам да мога да хвърлям на 17,71 метра,
за да се класирам за олимпиадата през 2028 г.
Привет. Казвам се Мартина и искам да участвам в маратон.
Шегувам се. Това място трябва да ме превъзпита.
Кой каза, че искам да съм тук, мамо? - Благодаря, скъпа.
И накрая, но не на последно място.
Привет. Аз съм Уитни.
Какво ме вдъхнови ли? - Да.
Просто искам да си намеря приятели.
Приятели.
Това е страхотно, Уитни.
Разбирам, че тук имаме една много целеустремена група.
А и че ни предстои много труд.
Но засега нека оставим това настрана.
И да започнем лятната ни програма
с някои възхитителни и вълнуващи диагностични тестове!
Обещавам ви, че няма да е ужасно.
Кои са тези? - Вашите треньори.
Избират си жертвите за следващите шест седмици.
Отвратително. - Ще ти хареса.
Всички ли решихме да спрем наведнъж и никой не ми каза?
Уморени ли сме? Уморихте ли се? Затова ли?
Мислете за това като за вашия енергиен център,
защото ще ви е нужен.
Затова яжте колкото искате.
Не контролират порциите ли?
Уитни Кармайкъл. Много се зарадвах,
когато видях името ти в списъка с кандидатите.
Знаете коя съм аз? - Разбира се.
Видях, че миналия месец спечели наградата в изпита за напреднали.
Много впечатляващо.
Какво правиш тук, по дяволите? - Какво...
Трябваше да си на яхтата на баща си.
Не си ври носа в чуждите работи.
Дано ми се падне секси треньор. - Треньорите са забранена зона.
Така пише в правилника за поведение.
Прочела си... - Да.
Не опитвам да излизам с тях. - Привет.
И вие ли допуснахте грешка, като убедихте вашите да ви пратят тук?
Не бих помолила родителите си да ме пратят на такова място.
Аз съм Уитни. - Искаш ли да седнеш?
Да.
От училище ли идваш? - Да. Завърших "Кресънт Фолс".
И аз - "Свети Августин". - Втора година съм във Вирджинския.
Страхотен колеж! - Да, изглеждаше най-добрият избор.
Получих стипендия за тласкане на гюле.
Това спорт ли е? - Дават го по телевизията.
Тласкам гюле.
Лагеруващи!
Когато извикам името ви, вземете картата от масата зад вас.
Уитни Кармайкъл.
Забрави ли Синди да спомене? Ще тичате по цялото трасе.
Раз-два! Бегом!
Да, коленете високо, високо.
Здравей, Уитни.
Аз съм Аксел.
Самодоволният фитнес маниак, който доста ще се забавлява с теб.
Казах ли да спреш да тичаш?
Бегом! По-живо!
Какво по-хубаво да завършим деня
от хубави, продължителни... - "Дрямка".
Лицеви опори. - Моля те, кажи "дрямка".
Една минутка, започвай. - Добре.
Имаме проблем, Уитни.
Искаш ли изобщо да си тук? - Какво искаш да кажа?
Искам да не се отказваш от силата си. - За какво говориш?
Да започнеш да опитваш. - Опитвам се.
Хленчиш.
Ставай.
Включи коремните мускули. - Здрасти.
Трябваше да ги освободиш преди 20 минути.
Навярно стероидната ми ярост ме е надвила.
Хайде. Да вървим.
По-рано си мислех за теб. - Не, продължавай.
Аксел е най-секси. - Бъзикаш ли се?
Той е садист и глупак.
Този здравеняк може да се хване за моята щанга, когато поиска.
Съзнаваш ли какво бръщолевиш? - Буквално не.
Никога не съм била във фитнес зала. - И аз.
Натовари коремните мускули, Уитни.
Защо се изчервяваш, Уитни?
Да, Уитни. Защо се изчервяваш?
Не е вярно.
Той е просто плът и кръв.
Знам. - Дами,
не искам да ви прекъсвам, но съм нещо повече от това.
Ставайте, хлапета!
Боже! Добре. - Ставаме! Добре.
О, зъбната ми шина.
Това е отвратително. - Харесва ти.
Не знам защо никой не се е сетил да комбинира гири със зумба.
Аз я наричам Думба. Готови ли сте?
Вдигнете, избутайте, съберете крака. Много добре.
Добавете малко динамика. Да.
Всичко е наред, достатъчно.
Прокарай я между бедрата. Между бедрата.
Хайде! Катери се! Точно така!
Добре.
Боли! - Добре ли си? Съжалявам.
Защо я пусна?! - Не знам!
Добре ли си?
Слагате ги около бедрата, става бързо, едно, две, три.
След това...
Уверете се, че е добре стегнато.
Опитайте.
Два каиша за двата ви крака.
Чудесно.
Правилно ли изглежда?
Това са отвори за краката. - Ясно.
Трябва да е лесно за повечето от вас.
Трябва бързо да се качите на върха на електрическия стълб.
И да скочите на трапеца. - Дойдохте в този лагер,
за да промените нещо. Но за да разширите кръгозора си,
трябва да излезете от зоната си на комфорт.
Промяната се ражда от дискомфорта.
Тогава откриваме на какво сме способни.
Затова бъдете любознателни.
Да видим докъде можете да стигнете.
Уитни.
Ти си първа.
Запъна ли се, Кармайкъл?
Да, Уитни. Давай!
Разтвори ръце.
Благодаря. Другата ръка.
Можеш, Уит.
Хайде, Уитни!
Леко и прецизно.
Съсредоточи се.
Не гледай надолу. - Продължавай.
Добре, Уит!
Супер!
Да!
Криеш нещо от мен.
Беше страхотно.
Да!
Добре. Кой е следващият?
Имаш ли нужда от помощ?
Не. Просто търсех кантар.
В лагера нямаме кантари.
Никакви ли?
Не повярвах, когато каза, че си дошла, за да си намериш приятели.
Не дойдох само поради една причина.
Ела.
Така е. Повечето хора идват, за да отслабнат,
и не ги спирам да използват лагера, за да постигнат целта си.
Съжалявам.
Може би не е моя работа, но ти си супермодел.
Много мило. "Модел".
Така е. Не ти ли е лесно да го кажеш?
Всички сме устроени да не обръщаме достатъчно внимание на здравето.
И аз също.
И може да отнеме години, за да се отстранят такива щети,
но се надявам, че мога да вдъхновя малка промяна,
при която да се фокусираме по-малко върху числата
и повече върху чувствата си.
Помисли си за това.
Мислехте, че въженото съоръжение е трудно.
Пригответе се.
Тази 4 метрова стена е физически
и психически по-голямо предизвикателство.
Трябва да прехвърлите всеки един от вас от другата страна.
Ако успеете за по-малко от...
... пет минути, може да почивате следобед.
Начало...
Сега! - Размърдайте се!
Не е толкова сложно.
Но трябва големите да повдигнат малките до върха,
а след това да се изкачат и самите те.
Когато го казваш така, се чудя защо се нуждаем от...
... малки хора.
Ти го направи по свой начин, а ние по наш.
Хайде! По-живо!
Държа те. - Давай, давай!
Твоята има кураж. - Стената е за всички.
Насладете си на обяда, защото след това...
Не знам какво да направим? Силови упражнения ли?
Добре, към столовата.
Какво има? - Нищо. Добре съм.
Дай да видя.
Да, това е необичайно.
Имаш нужда от първа помощ. Ела.
След теб.
Това е твоята стая.
Седни.
Това е антиутопична фентъзи поредица.
Много по-интелектуална, отколкото изглежда.
Да.
Не ме гледай така. Какво четеш, Толстой?
Не, чета това.
Четеш Блекуд?
Стигнах до копието на мъчителя. - Не. Недей така. Наслаждавам му се.
Добре, ако си фен на Блекуд, кой е любимият ти герой?
Ирабел, разбира се.
Наистина? - Какво?
Мъжът не може да се види в образа на силна жена-воин?
Не! Тоест...
А какво харесваш в нея? - Харесва ми, че е изгубила всичко,
но не позволява това да я съкруши.
Може ли?
Да, тя е толкова уверена в себе си и...
Никога не съм била особено атлетична,
но когато чета Блекуд, се чувствам като нея.
Дори и за кратко.
Извадих го.
Забавно е. Не те познавам толкова добре,
но това, което направи онзи ден, бе смело от твоя страна.
Дори се държа като Ирабел.
Винаги съм смятала Ирабел за по-скоро самотна вълчица.
Пред теб съм и мога да ти кажа, че това започва да се променя.
Аксел. - Здравей.
Трябва да вървя. - Да.
Мога ли да си тръгна? Да.
Чао, Уитни. - Благодаря.
Не е нужно да ти напомням за правилата
за връзки с къмпингуващи, нали?
Не, знам. Тя е мило момиче.
Добре.
Уитни, виж. Не мога да си вдигна вилицата.
Добре, ето. - Може ли да издаваш звук на влакче?
Влакче? - Сериозно?
Благодаря. - Както си беше.
Защо да слушаме човек, който се проваля в часовете по физическо?
Ако бяхме постъпили по моя начин, сега щяхме да сме на плажа.
Но може би е време да осъзнае, че невинаги е идеална.
Не съм се провалила в часовете по физическо.
Може би е трябвало.
Започна се.
Бой с храна!
Не и чинията!
Ей! - Спрете да хвърляте храна!
Стига!
Простете. Имате ли представа какво разхищение е това?
Всеки един от вас ще почисти всеки сантиметър от това място.
Само на мен ли ми се струва, че Аксел е много по-секси,
когато е вбесен?
Миличка, от колко време четеш това?
Той дори не е мой тип.
Имаш предвид, идеално изваяни коремни мускули...
Лице с трапчинки, тези ръце!
Не. Имам предвид фитнес маниаците.
Мускулести типове, спортисти.
Не поставяй такива етикети. Хората могат да бъдат много неща.
Права си.
Кога ще предприемеш действие? - Не.
Защо? - Няма да се случи.
Мисля, че между него и Рената има нещо.
Не. Чух треньора ми да казва, че са скъсали.
Какво? - Да. Тя му е изневерила.
Можеш да излекуваш разбитото му сърце.
Да го излекуваш. - Спри.
Да олижеш шоколада от коремните му плочки.
Заспивай!
Какво става? - Кракът ми се схваща.
Не, спри да тичаш. Продължавайте.
Няма проблем. Ще отмине. - Седни.
Хайде.
Уитни... - Какво?
Просто се отпусни. Започваме.
Просто дишай. Така.
Още ли си ядосан?
Относно боя с храната.
Не.
Искаш ли да поговорим за това?
Нямам нищо против.
Как е? - Аз съм добър слушател.
Не, глупаче, прасеца ти.
Много по-добре. Благодаря.
Добре.
А Уилоу? Какво става между вас?
Бяхме съученички.
Да не е преписала теста ти по математика?
Не.
Не бяхме приятелки. - И завършихте гимназия.
Всички да затворят очи.
Съсредоточете се върху звуците.
Какво чувате, когато отсъства зрението ви?
Шепотът на "фракгула пуршиана" в летния бриз.
Водопад в далечината. - На себе си.
Всички вдишайте, поемете дълбоко дъх.
Издишайте.
Почувствайте земята под краката си.
О, Боже мой!
Всичко е наред.
Мъниче, ела. - Боб?
Ще го поема. - По-бързо.
Знам. Природата не може да бъде пришпорвана.
Къде отиваме? - Тук.
Ти ли направи това?
Искам да се чувстваш като Ирабел.
Как да...
Хвани с три пръста тук.
Замени ръката ми. Добре.
Добре.
Представи си, че стискаш рамената си, докато ги изтегляш назад.
Дръж го така.
Точно така.
Дишай.
И пусни.
Добре.
Мисля, че съм естествено надарена.
Стига де. Не съм толкова сурова към себе си.
Още малко практика
и ще се научиш. - "Още малко практика…"
Боже мой! Просто бях учтива.
Стрелбата с лък явно не ти е силна страна.
Добре, сега ще подгизнеш. - Не!
Хайде. - Не.
Добре.
Както казваше? - Да опитаме още няколко пъти.
Ще се научиш.
Харесва ми. Изглежда добре. - Какво става?
Излизаме. - Мартина намери идеалното място.
Чух треньора ми да говори за този бар.
Ако успеем да се измъкнем. - Хайде, Уитни!
Трябва да се махнем оттук и да се развихрим.
Да, бих искала. Просто нямам какво да облека.
Затова имаш приятелки. - И Нейтън.
И Нейтън. - Нейтън.
Ще приема това за „да“. Да вървим!
Идваме след пет минути.
В този бар има истински алкохол, нали?
Една вечер бях с родителите си и мислех, че ще се напия.
Оказа се, че има само безалкохолни.
Бях прекалил със захарта, не ме гледай така.
Усещането беше истинско. - Не те осъждам.
Това твоята нощница ли е? - Да. Но...
Ако сложиш коланче, роклята става супер готина.
Сладурска е. - Да. Добре.
Ще те оставя насаме. Кажи ми, когато си готова за гримиране.
Чао!
Бедрата наляво, напред, надясно, назад.
Върхът! - Отлично!
Това е постоянното отношение, което не мога да преглътна.
Само дай шанс на програмата.
Би ти харесало, нали? Само можеше да решиш проблемите ми.
Тогава би разказала на целия свят и нямаше да си просто тъп модел.
Извинявай. Пенсиониран тъп модел.
Не сме приключили с разговора. Дори не сме близо до това.
Какво правите, по дяволите? - Нищо.
Надявахме се да се измъкнем. - Аспен!
Не мога да лъжа. - Нека позная.
В долнопробния бар. - Знаеш ли го?
Това е най-близкият бар.
Но ви желая успех, защото е "табу".
Какъв е смисълът да имаш фалшива лична карта?
Но може да се договорим.
Май каза... - Казах "табу",
а не "невъзможно". - Слушам те.
Просто ви трябва добър водач. - Не. Няма да излизаме с нея.
Мамо! Мамо...
Не желаем да съсипем идеалната ти репутация.
Нека преценим възможностите си.
Пет камикадзета, моля.
Това определено е дръзко.
Елспет Фелоуз? Пише, че си на 32!
Тихо.
Това е за теб.
Мартина, искаш ли да танцуваш с мен?
Да.
Как е Джона? - Пиши още две на сметката на Елспет
и да не са евтини.
Трудно е да се каже, когато нямаш достъп до телефон.
Какъв е този релакс в гората, с който се занимава майка ти?
Японска практика - ползите от нея са добре документирани.
Ако не те познавах добре,
бих казала, че вярваш в тези неща повече, отколкото показваш.
Майка ми бе обсебена да идваш у нас, когато бяхме първи курс.
Това не го знаех. - Мислеше, че ще ми повлияеш
положително.
Да.
Добре, че сега не може да ме види.
Здрасти. - Здравей.
Харесва ми това, което правиш.
Благодаря. - Три бири и един джин с тоник.
Код червено.
Знаеш, че и ние го правехме, когато бяхме лагеруващи.
Да. Сега сме треньори. - Не бъди такъв лицемер.
И утре можем да ги накараме да платят за това.
Права си. - Хайде.
Внимание! Дойде вашият момент от нощта.
Вашият шанс да обяздите нашия талисман,
дивият бик -
Оскар Торнадо!
Има ли други желаещи?
Аз! - Да! Качвай се, малка госпожице.
Аксел! - Какво?
Какво? Къде отиваш? - Тръгвам си.
Изглежда се стреми към рекорда на всички времена!
Уитни!
Уитни! Добре ли си?
Имаш хубави очи.
Тихо.
Не съм искала да ходя. Принудиха ме да им го покажа.
Както те принудиха да пиеш ментов шнапс, който усещам в дъха ти?
Това е текила.
Добре ли си? - Да.
Не. Не знам. Това е заради Аспен.
Танцувахме заедно и преживяхме специален миг.
Ти и...
Мислех, че през цялото време копнееш за Аксел.
Да, това се нарича "бисексуалност".
Знам. Много ти благодаря. - Няма защо.
Просто съм изненадана. Какво се случи?
Тя предприе първия ход и щом камикадзетата отшумяха...
Каза, че не иска нищо сериозно.
Без разсейвания.
Не и с наближаването на олимпиадата 2028 г.
А ти искаш ли нещо сериозно?
Тогава й го кажи.
Мартина и Аспен!
Г-н Торнадо, бих искала да се видим отново.
Ще дойде ли по-късно г-н Торнадо?
Лека нощ, сър.
Чакай. Отключих.
Уитни, може ли да останеш?
До после.
Здрасти. - Привет.
Ще те оставя да си легнеш след малко. Просто...
Брад искаше да ти дам това.
Не е нужно да ти се оправдавам. - Не, права си.
Ти си моя повереница
и чувствам известна отговорност към теб.
И може да намериш много по-добър от Брад!
Аксел Чандлър, ревнуваш ли?
Не ми е позволено да ревнувам.
Не искам да отнемам заслугите на Оскар Торнадо, но това беше...
Впечатляващо яздене на бик.
Трябва да ти благодаря.
За всички клякания, които ме караш да правя.
Клякания...
Утре няма да съм милостив само защото си се нафиркала.
Добре. Така ли? - Да.
Добре, тогава бъди милостив към мен, защото...
... ме харесваш. - Уитни...
Ще им прережа гърлата.
Време е за бягане! Да!
Събудете се!
Защо мирише на текила?
Чудесно! Това е моят отбор!
Хайде! Обратно!
Ето, моя малка приятелко с махмурлук.
Може да е малко влажно.
Какво?
Това не е капан.
Добре. Гледай.
Ще проверя да не е отровно.
Нищо ми няма, доста е добро.
Фитнес маниаците обичаме бързата храна, колкото и останалите.
Знам, че искаш едно. - Добре.
Добре. Значи...
Като изключим махмурлука...
Как се чувстваш след всичко досега?
Ами...
Беше предизвикателство.
Когато мисля, че става по-лесно, ти го правиш по-трудно.
Но вече не го мразя.
Само се чудя...
Какво?
Не, глупаво е.
Ей. Слушам те.
Ами ако не съм аз?
Ами ако е... Ирабел?
Забрави. - Не. Чакай.
Обясни ми.
Когато стане трудно...
Си представям, че съм на нейно място.
Защото е добра в тези неща.
И започвам да мисля, че това ме прави добра.
Но не мога да го направя, ако не съм тя.
Добре.
Следващият път, когато искаш да бъдеш Ирабел,
просто...
Не го прави. - Проблемът е решен.
Не. Извинявай, нека обясня.
Просто затвори очи.
Представи си себе си.
Същата риза, същите панталони.
Но точно като Уитни.
Звучи лесно, когато го казваш.
Да, може да е лесно.
Но само ако си готова да се откажеш от собствените си действия.
Още нещо.
Да не забравя бургерите. - Да!
Някои биха казали, че това е идеалният лек за махмурлук.
Силните ви бели дробове вкарват свеж въздух в кръвта ви.
Сърцето изпомпва кислород към мускулите ви.
Изберете да бъдете благодарни.
Намасте.
Уитни, може ли да поговорим?
Да.
Исках да те попитам какво ще правиш следващото лято.
Първо съм на сватба
и имам да завърша два семестъра в колежа.
Нямам време да мисля за това.
Няколко треньори напускат и ще трябва да бъдат заместени.
Имате нужда от препоръки?
Имам предвид теб, Уитни.
Трябва да завършиш курса за личен треньор,
но хората успяват за 3 до 6 месеца. А познавайки теб,
мисля, че би могла да го съчетаеш с учебния си процес.
Но не бързай, помисли си.
Добре.
Миличка, не осъзнавах...
Няма проблем, мамо.
Извинявай.
Ти си моя майка. - Да.
Няма да повярваш какво се случва след това.
На път съм да прорежа дупки в красивите ти мускулести тениски.
Не са чак толкова красиви. Не и колкото очите ми.
Сега се държиш арогантно, а?
Не може да говориш така с треньорите. - Защото сте чувствителни души?
Не, защото можем да отменим плажния ден на мига.
Да отменим плажния ден?
Не, мисля да ги накараме да страдат още малко.
Да играем "Превземи флага"? Треньори срещу затворници?
Съжалявам - "лагеруващи".
Успех.
Приятели. Имам една много забавна идея.
Добре ли си?
Уверена ли си? - Да.
Да, разбира се. - Изобщо не ме заболя.
Понякога ставам твърде борбен. - Забелязах.
Вие печелите.
Хубаво.
Мартина, ти си като торнадо. - Нарече ме разсейващ фактор.
Понякога мозъкът ми се нуждае от време, за да настигне устата ми.
И аз имам мечти. И само защото не включват златен медал...
Много съжалявам. Не спирайте. - Няма нищо.
Добре побъбрихме.
Ще продължим по-късно. - Да.
Трябва да ми разкажеш всичко. - Ще видим как ще се развият нещата.
Боже! Много се радвам.
Боже. Не, не. Боже мой. - Знам, Мартина.
Какво? - Виж.
Нарани чувствата ми. Изневери ми.
Нещата изглеждат добре за теб.
Не позволи да опитам. - Позволих ти.
Както се гледахте по-рано,
навярно щяхте да си сцепите дрехите, ако не бяхме там.
Не мога да гледам.
Мамка му.
Ей! Добре ли си?
Да. Добре съм.
И просто дойде да поплуваш?
Недей, Аксел. Реших да се слея с природата.
Не, моля те!
Чакай, да не си... - Да.
Добре, момент.
Какво правиш? Добре!
Сега и двамата сме така. - Това не ми помага.
В главата ми прозвуча по-добре.
Досега не съм те виждал тук.
Знам.
Мамка му. Не. Боже. - Какво?
Верижката ми, мисля, че е паднала.
Навярно е някъде тук.
Това е като игла в купа сено.
Какво прави...
Мамка му!
Мамка му.
Благодаря. - Намерих я.
Благодаря.
И какъв е случаят с верижката?
Беше на баща ми.
Почина преди няколко години.
Тогава се захванах с това.
Нещата вкъщи се влошиха и се скарах с майка ми.
Бях такъв дребнав кретен и просто си тръгнах.
Заминах.
И това се превърна в бягане.
И продължих да бягам.
Чувствах, че това е единственото, което мога да сторя.
Тогава започнах да ходя на фитнес.
Вдигах тежести.
Мислех колко е готино. Как мускулите рухват и укрепват отново.
И това, след като две години наблюдавах
как баща ми преживява точно обратното.
Мисля, че ми харесваше чувството, че имам контрол над нещо.
Не съм споделял това с никого.
Но с теб...
Не знам.
Помниш ли деня, в който се срещнахме за първи път?
О, Боже.
Срам ме е дори да си помисля за това.
Не мислех това, което казах, просто бях...
Уплашена до смърт.
Това е.
Страхът може да пробуди най-лошото у хората.
Но...
Някои хора могат да преобърнат нещата,
да ги насочат към нещо добро...
За всички.
И това ме впечатлява в теб.
Това те прави отличен лидер.
Не мисля, че съм...
Не мисля, че съм добър лидер.
Ей. Не говори така.
Приеми комплимента.
Приемам го.
Добре.
Не бих искал да видя как злоупотребяваш с тази суперсила.
Аз...
Тъкмо прекратих една дългогодишна връзка.
И...
Значи към това ли ще се придържаме?
Не. Обещавам. Не е така.
Моите проблеми нямат нищо общо с теб.
Всичко, което правиш тук.
Не бих искал да загубиш това заради някакви...
Заради какво?
Заради какво?!
Харесваш ме достатъчно, за да ме целуваш, когато сме сами,
да ми споделяш неща, които не си споделял с никого,
да плуваш гол с мен.
Но не ме харесваш достатъчно, за да бъдеш с мен?
Това не е вярно. Не. - Наистина?
Защото и преди ми се е случвало.
Знам, че не съм момичето, което печели момчето!
Защото не съм достатъчно красива, не съм слаба или не съм популярна.
Мен използваш, за да накараш другата да ревнува.
За какво говориш?! - За Рената!
Предпочиташ тази, която ти изневерява! - Кого го е грижа за Рената?
Мислиш, че си над всичко това, защото баща ти е починал,
и че това те прави по-чувствителен, но не е така.
Ти си повърхностен, колкото всички останали!
Точно така. - Не ме докосвай повече!
Ей, къде беше?
Ей, къде се дяна?
Какво е станало? - Моля те, не искам да обсъждам,
остави ме на мира.
Добре.
Тя каза ли нещо?
Може би не е в кондиция?
Ей, какво правиш? - Какво те е грижа?
Случило ли се е нещо между теб и Аксел?
Не. Нищо, и няма да се случи.
Не бива да е в теб. - Дай ми телефона.
Не бива да е в теб. - Дай ми телефона, Уилоу.
Спри! - Не разбираш ли? Ти спечели!
За какво говориш?
Мислех, че мога да се променя.
Мислех, че като дойда тук, ще се променя,
но ако останалото не се промени, тогава какъв е смисълът?
Уитни, не биваше да ти изричам онези глупости.
Защо? Това е истината. - Не е вярно.
Това беше...
Ставаше въпрос за мен, не за теб.
И много съжалявам. - Няма значение.
Където и да отида, винаги някоя като теб ще ме унизи.
Тогава не й позволявай.
Не позволявай на кучка като мен да решава каква си.
Защо си толкова мила с мен?
Защото мисля, че заслужаваш нещо по-добро.
И заслужаваш някой, който е толкова прекрасен, колкото теб.
Ами ако той не ме обича?
Тогава не те заслужава.
Не се задоволявай с такива като Джона.
Това е моя грижа.
Мисля, че те харесвам повече от Джона.
Нима? - Да.
Тогава е добре, че скъсахме.
Съжалявам.
А аз не.
Все още си спомням първия си 5-километров маратон.
Гледката към океана, полетата с диви цветя.
Беше красиво до падането на нощта.
Когато гризлитата ни нападнаха.
Гледайки всички вас, не мога да бъда по-горда.
Спомнете си какви бяхте, когато пристигнахте тук преди шест седмици.
Може би не сте постигнали целите, които сте си поставили.
Но всеки един от вас е атлет.
И не защото тичате добре, а защото сте тук...
На стартовата линия.
Затова, да го направим. Да се забавляваме!
Хайде! Да го направим.
Може ли да поговорим?
Знам, че не сме в съвсем добри отношения,
но искам да ти пожелая успех.
Цялото това обучение,
всичко, което сме правили заедно,
трябва да е за теб.
Не за да впечатля някой тип.
И ще добавя...
Не бих те използвал, за да накарам друг да ревнува.
Треньори, отстъпете встрани. Бегачи, заемете позиции, моля.
На старта... Готови...
Добре, Уитни!
Уитни, Уитни!
Много добре.
Не спирай да движиш краката си.
Избягвай крампите.
Да! Браво!
Благодаря за подкрепата.
Не знаех колко много се нуждаех от това, докато не те срещнах.
Групова прегръдка! Елате насам.
Поддържайте връзка, кучки.
Той отиде в града.
Но бих могла... Да му предам съобщение от теб.
Може ли просто да му кажеш...
Уитни, готова ли си да тръгваме?
Искам да избегна трафика. Да тръгваме.
Добре, чао. - Чао.
Привет.
Здравей, скъпа. - Здравей.
Уитни, изглеждаш страхотно. Сияеш! Изглеждаш по-силна.
И си пораснала. Попи, изглежда ли по-висока?
Да. Изглеждаш страхотно.
Благодаря.
Попи, какво има? - Сутринта се обадиха от клуба.
Удължават ремонтите и отказват сватбата.
Трябва да я направим на друго място.
Не, обадихме се в Бриджхаус, Сидър Крийк, Морган Хил.
Всички са резервирани.
Защо не я направим в задния двор?
Харесва ми идеята да е на открито.
Само помислете, с цветя и лампички.
Можем да направим приказно тържество.
Хайде, мамо. - Ако чуя за пластмасови прибори,
си тръгвам.
112. Мисля, че има пожар в къщата на Кармайкъл,
защото тук е много горещо!
Трябва ли да излезем отвън?
Попи...
Ти си най-милата, най-умната,
най-талантливата и най-красивата, която познавам.
И ще се омъжиш за сродната си душа.
Колко хора могат да кажат това?
Не си съсипвай лицето! - Уитни!
Не си съсипвай лицето!
Слушай.
Знам защо трябваше да се махнеш това лято.
Разбирам те.
Но съм много щастлива, че си с мен в този момент.
Няма друго място, където бих искала да бъда.
Наред ли е всичко?
Хайде да омъжим тази жена. - Съгласен съм.
О, да.
Знам. Справихме се добре.
Наздраве, кучки. - Наздраве, кучко!
Здравейте.
Благодаря, че дойдохте.
Винаги съм се възхищавала на по-голямата си сестра.
Справяше се отлично с всичко.
Със спорт, в училище...
С момчета.
Но наскоро осъзнах, че не й отдавам достатъчно признание.
Нямаше лесни неща.
Да преследваш желаното, знаейки, че може да се провалиш...
Знам колко страховито може да е това.
И имам чувството, че съм се бояла през целия си живот.
Веднъж някой ми каза...
... че страхът може да пробуди най-лошото у хората.
Но има и такива, които, ако са достатъчно смели,
могат да го насочат към нещо добро.
Хора като Попи.
Наздраве. - Наздраве!
Извинявай, че закъснях.
Какво правиш тук?
Уилоу ме помоли да дойда.
Не като среща.
Бях притеснен, че не искаш да ме видиш повече.
Това обаче не е възможно.
Всъщност исках да ти благодаря.
И да се извиня, не бе редно това, което казах за баща ти.
Уитни, всичко е наред. - И се надявам ти и Рената
да сте щастливи заедно. - С Рената не сме заедно.
Уверен ли си? - Не спирам да мисля за теб.
Колко си умна.
Колко си мила.
Колко секси бе онази нощ в бара и после във водата.
От това те желая още повече. - Но когато каза,
че тъкмо си приключил дългогодишна връзка...
Не се оправдавах.
Съжалявам, че ми отне толкова време да ти го кажа.
Уитни Кармайкъл, караш ме да се чувствам забележим.
И всичко, което искам, е да посветя времето си на теб.
Още не го знаеш, но съм доста добър танцьор.
Несъмнено. Мислиш, че си като Патрик Суейзи,
или като Наполеон Динамит?
Наполеон Динамит е добър танцьор. Ела с мен.
Превод СИМЕОН ГЕОРГИЕВ
субтитри от YavkA.net ® 2025