Слава Богу.
Къде е...
Има ли свободни екипи
в близост до Уилям Стрийт и Вайнърд Хевън?
Хей, хлапе, какво правиш тук?
Рони? Рони Харлоу, ти ли си?
Диспечер, обади се на г-жа Харлоу.
Мисля, че току-що открих синът и.
Открито е изчезналото дете
при 22-ри километър.
ЧУДОВИЩНО ЛЯТО
Хайде, да тръгваме.
Внимателно. Казах ти да останеш...
МАРТАС ВИНЯРД, 1997 г.
Ноа?
Ноа, имам нужда от помощта ти.
Да, добре, мамо.
Почти съм готов.
Това е най-натовареното време през сезона
и малката ти сестра свърши всичките ти задължения.
Една секунда.
Ще закъснееш за мача.
Идвам.
Ноа, хайде!
Хей, Ноа. - Да?
Няма да мога да дойда на мача ти днес.
Мамо, всичко е наред. Разбирам. Вече съм свикнал.
Сега не знам какво ще очакваш от мен.
Хей виж, това е новата ти гостенка.
Добро утро, скъпи.
Добро утро, госпожо. Приятен престой.
Ноа...
Обичам те. - И аз те обичам.
Твоят син?
Да.
Изглежда приятен младеж.
О, той е голям пакостник.
Да, всички са такива на тази възраст.
Неприятности от сутрин до вечер.
Аз съм Аби.
Ти трябва да си г-жа Халвърсън.
Е, очаквахме те...
Оставих колата си и повечето си вещи
в склад за през лятото.
Ще ми трябва място, където да паркирам колелото си.
Разбира се.
Надявам се това да е добре за теб.
Всичко ще е наред.
Сега,
когато се съгласих и ти позволих да напишеш тази колонка във вестника,
си мислех, че няма да са повече от 100 думи
за предстоящия сезон на Малката лига.
Или да пробваме колко е вкусен новият сладолед при Лудата Марта.
Но това... не мога да започна с това.
Защо, не?
"Шпионинът на Том." "Нападения в Чилмарк".
„Местните са се надигнали.“
Мис Ашби каза, че е видяла мъж
да наднича през прозореца и.
Ами ако ти кажа, че това е същата г-жа Ашби,
която идва до гарата всяка седмица,
за да подаде молба за изчезнал мъж, който всъщност е
нейният съпруг Уолтър,
починал преди осем години.
Добре, но са намерили улики по обувките му с голям размер,
точно под прозореца й.
Губиш си времето с това.
Виж, преместих се тук, защото Мартас Винярд
е най-безопасното място за почивка в Америка.
Тук идват семейства отвсякъде на ваканция.
Те си купуват вестник
и искат да прочетат за слънчевото време и приятните неща.
Не за престъпления. Разбираш ли какво има предвид?
Виж, мисля, че най-хубаво от всичко е,
че трябва да вървиш по стъпките на баща си.
Но, направи ми услуга.
Дай ми история, която мога да публикувам.
Лампкей се залюлява и хвърля топката...
единия отива до втора...
а следващия до третата...
Това води Едгартаун потенциално да спечели...
Разбий ги! - Това е Бен "Големият" Дрискол!
Хайде, Бен. Можеш да го направиш.
Хайде, Бен. Можеш го!
Това е последен шанс за Едгартаун...
последен шанс да спечели началото на сезона.
Играят с два аута, в нашия град.
Гледай сега.
Няма я, изчезна.
Няма я!
Силен удар за Бен Дрискол,
Едгартаун спечели откриването на сезона с 5-4.
Да!
Каква игра!
За какъв мир става въпрос?
Какъв мир търсим ние?
Юджийн, какво ти казах за цялата работа с JFK?
Ако трябва да стана президент някой ден,
ще ми трябва практика. - Практика?
Ти дори не можа да бъдеш избран за председател на студентския съвет.
Почакайте, става ли?
Ноа, защо ни отведе надолу по този път?
Това не е ли имота на онзи старец, Карутърс?
Чувал съм истории за него, когато вечеряме с родителите ми.
Някои хора смятат, че е бил шпионин, банков обирджия.
Чувал съм дори, че е бил в програмата за защита на свидетели.
Кое е вярно?
Лятото на 65-та.
Съпругата му и децата му са били изчезнали безследно.
Никой не е могъл да докаже, че той го е направил.
Знаете ли, залагам, че телата им
са още заровени някъде около този имот.
Има история зад тази ограда.
Това може да е моят билет за тази история,
която да публикуват във вестника.
Ако мога да докажа, че той го е направил...
това ще достигне дори до първа страница.
Ще стане национална новина.
Ще кажа, че винаги, когато ни завлечеш около този остров
си търсиш неприятности за тъпите ти истории.
Юджийн е прав.
Съжалявам, Ноа.
Не знам дали си струва да направиш това.
Така да бъде.
Ноа, почакай. - Добре, спри!
Чакай, чакай, чакай.
Почакай, това...
Момчета, вижте.
Хайде, върви. - Боже мой.
Не, мисля, че трябва да се върнем.
Сериозно говоря.
Момчета, не трябва да правим това.
Трябва да е нещо важно.
Като Коломбо, ще повторим това.
Приятели, виждам го.
Не мислех, че ще излезе навън през деня.
Какво прави в момента?
Копае.
Какво?
Може би си прав, Ноа.
Убийците пазят всякакви трофеи
заровени в двора им.
Какво беше това? - Не знам.
Но, ще разбера. - Какво?
Какво? Приятели!
Имаме още време да се върнем.
Наистина, мисля, че не трябва да правим това.
Не, сериозно. Имаше знак отвън, човече.
Това е частна собственост. Тук е забранено влизането.
Знаете ли какво означава това?
Престани! - Ще ни арестуват за това.
Сериозно, приятели.
Сигурно е убил някого с това нещо.
Да, сигурно е убил някого!
Скрийте се.
Шшт!
Всичко е наред.
Бягайте! Бягайте!
Бягайте! Хайде!
Хайде, да вървим!
Хайде! Да се махаме оттук.
Хайде! - Ноа, хайде, да вървим!
Забравих си раницата. Трябва да се върна.
Забрави си раницата ли? Трябва да вървим! Хайде!
Не мога. Бележникът ми е вътре.
Забрави за раницата си. Да, вървим!
Забрави за нея. Не си заслужава.
Ноа, хайде.
Хайде! Трябва да вървим!
Ноа. Тук ли си?
Какво правиш тук, толкова късно?
Имам нещо за теб.
Яко!
Прилича на истинско нещо. - Като на Номар е.
Да, сега има какво да носиш
за първата ни игра във Фенуей.
Майтапиш се.
Трябва да окося 1000 метра тревна площ, за да мога да си го позволя.
Или не.
Това не е истина. Благодаря, човече. - Имаме ги.
Казах ти, че ще отидем някой път на някой от мачовете им.
Какво ти е?
Никога няма да напусна този остров, нали?
Хей, човече, дори и да си тръгнеш от острова, нали?
Ще станеш страхотен журналист.
Може дори да напишеш статия за мен някой ден,
когато стана добър в професионалната лига.
Имам още една изненада за теб.
Откъде ги взе?
Откраднах ги от моя старец.
Виж, с онова момиче, Ели,
ще отидем да плуваме вечерта
и ще пуснем първите фойерверки
през лятото. - Почакай, Ели...
Ели Евънс?
Да, познаваш ли я?
Познавам я добре.
Мътните ме взели.
Харесваш я. - Още от деца.
Знаеш ли, дори не мога събера смелост
да й кажа една дума,
и ти ще отидеш и ще я заведеш, където искаш, като Том Круз.
Защо не дойдеш и излезеш с нас тази вечер?
Не! Аз... аз... не мога.
Съжалявам, човече.
Всичко е наред.
Бу!
Изплаши ме.
Лицето ти.
Донесе ли го? - Да.
Тук е. - Покажи ми.
Да.
Откъде взе това? - Не мога да ти кажа.
Боже мой!
Това законно ли е?
Последният да го направи. - Да видим кой е по-бърз?
Боже мой, погледни си косата.
Така ли? Трябва видиш твоята.
Перфектна е. - Млъкни!
Не, ти млъкни.
Опасно е за децата
да бъдат в океана толкова късно през нощта.
Бен?
Какво прави тя там горе?
Не знам. Но мисля, че трябва да се махаме от тук.
Да, не искам да съм тук повече.
Ели, къде отиде?
Не я виждам.
Не мога... - Ели!
Ели!
Какво беше това? - Не знам. Хайде, плувай!
Давай! Ели, давай!
Тръгвай! Хайде!
Ели!
Ели, чакай! - Бен!
Бен!
Ели! Тръгвай! Тръгвай!
Бен!
Бен, не!
Карутърс.
Докторът каза, че Бен ще се оправи.
Всичките му изследвания са нормални.
Няма следи от нараняване с изключение
на малко вода в дробовете му.
Напълно здрав младеж.
Каза ли нещо за случилото се?
Да, мисля, че е развил
синдром на посттравматичен стрес.
Напълно нормално е за подобен инцидент.
Той...
след като е излязъл от океана.
Беше премръзнал.
Дезориентиран... заради вълнението.
Уплашен. - Разбирам.
Сега...
времето е най-доброто лекарство за Бен.
Не одобрявам късните забавления, но...
ми се искаше да има някой
с него онази вечер.
Знаете ли...
Повтарям си,
че това нямаше да се случи, ако той...
не беше сам там.
Хей, Бен.
О, пич, ти разтърси целят живот на острова.
Дори може да попаднеш в новините в шест.
Бен.
Бен?
Хей, ти беше с Бен снощи, нали?
Какво се случи?
Чух майка му да казва, че е бил дръпнат надолу от течението.
Не.
Имаше още някой там с нас.
За какво говориш?
Не знам какво се случи.
Всичко е наред.
Можеш да ми кажеш.
Някаква старица, скочи във водата.
Но какво го е дръпнало, със сигурност беше нещо друго.
Имаше някакъв проблясък от светлина.
Не знаех какво да правя.
Просто плувах.
Всичко е наред. Била си уплашена. Не си направила нищо лошо.
Вярваш ли ми?
Вярвам ти?
Все още чувам, нали се досещаш? Нейният смях.
Все още го чувам, всеки път, когато затворя очи.
Беше като...
като вещица.
Трябва да кажем на полицията за това.
Те трябва да знаят. - Опитах.
Не ми повярваха. Нито на майка ми, нито на баща ми.
Съжалявам, Ноа.
Относно откриването на момчето, Бен Дрискол,
можете ли да ни кажете точно какво се е случило?
Децата постоянно скачат от този кей, разбирате ме...
Думата "нарушение" означава ли нещо за теб?
Съжалявам... Тук съм, за да...
Дойдох да ти благодаря, че ми върна раницата.
И съжалявам за онзи ден.
С приятелите ми се бяхме изгубили по пътя.
Да, много забавно.
Изглежда, много деца се губят по пътя, когато наближат моята собственост.
Как разбра къде живея?
Не беше трудно да те намеря, хлапе.
Написал си инициалите на раницата си.
Трябва да внимаваш къде слагаш името си.
Има много лоши хора, които може да го използват срещу теб.
Добре е да го знам. Благодаря.
Намери сега своя път.
Следвай "трохите" и ще намериш изхода.
Знаеш ли, с моите приятели си мислехме, че...
копаеш дупки и слагаш мъртви тела или нещо подобно.
Да, да.
Да, ще ти се това, но не е така.
Пасва точно като останалите от свършената от теб работа.
Чел си книгата ми?
Направил си го, нали?
Да, ако разхвърлиш още нещо в бараката ми,
ще разваля реда в раницата ти.
Ченге ли си или нещо такова?
Вече не.
Значи разбираш от разследвания
и подобни неща?
Причината да питам е...
Приятелят ми е щял да умре скачайки от моста снощи.
Полицията казва, че е бил отнесен от течението,
но това не се е случило.
Някой го е дръпнал надолу, някаква старица.
Вещица.
И си видял тази вещица, така ли?
Ами не, едно момиче ми каза.
По-добре от куче.
Знам, че това звучи налудничаво,
но можеш ли просто да разговаряш с моят приятел?
Защо не се обадиш на онзи тип, Фокс Мълдър?
Той би ти помогнал.
Знаеш ли... - Пенсиониран съм вече.
Глупак!
Ноа, занеси това в стаята на г-жа Халверсън.
Остави и го пред вратата. - Добре.
Тя изрично ми каза никой да не я безпокои.
Добре.
Хей, побързай, Ханк. Хайде...
Не забравяй това. Не забравяй това.
B-51. Как бихме могли да забравим това?
Сигурен ли си, че не искаш това в момента?
Няма да го видиш дълго време.
Татко, кога ще изровим това?
О, не знам.
Докато станеш на 45 години...
Тийнейджърът се възстановява,
след като за малко не се е удавил, късно снощи
скачайки от моста.
Полицията казва, че момчето, Бен Дрискол,
е плувал сам
и открит изтласкан от отлива.
Намерен от майка си
в ранните сутрешни часове.
Трети аут!
Какво, ти сляп ли си?
Зоната за батиране за нищо не става!
Прегледай си очите, става ли?
Мога да направя зоната за батиране по-голяма, ако искаш.
Добре. Слушайте, хора.
Няма да толерирам такова детско поведение
на игрището.
Това е бейзбол, а не детска градина.
Ноа. По-спокойно. Господи!
Какво те прихваща? - Добре съм.
Не изглеждаш добре. - Добре съм!
Хей, хлапе.
Трябва да се увериш, че бедрата ти, водят ръцете.
Оттам идва цялата ти сила.
Разбира се, ако не следиш ударите
и не бъдеш толкова груб със съдията, като идиот.
Значи си ченге, а в момента и треньор?
Ще разговарям с приятеля ти.
Почакай, значи ми вярваш?
Не, не съм казал това. Казах, че ще говоря с него.
Внимателно! Внимателно!
Хайде.
Това наистина ли е необходимо?
Страхувам, че да. - Добре.
Хората на този остров се страхуват от теб.
Особено майките.
Да, ако изпълзя от храстите,
това със сигурност няма да успокои страховете им.
Бен, това е г-н Карудърс. - Джийн.
Здравей, Бен.
Бен?
Здравей.
Бен пуши ли трева? - Не.
Имаш ли нещо против, ако те проверя, Бен?
Разбира се. - Добре.
Нека да видя. Шията.
Можеш ли да ми разкажеш какво се случи там,
на моста?
Плувах.
Беше тъмно.
Опитах се да доплувам обратно до брега...
но не успях.
Водата продължаваше да ме тегли.
Но, Ели не каза това.
Една секунда.
Как се върна до брега, Бен?
Опитах се да държа главата си над водата.
Имаше ярка светлина.
Идваща от плажа.
Ще се оправиш, хлапе.
Това ли е?
Къде отиваш? - Ами,
трябва да се върна в замъка си, преди да залезе слънцето.
Ще мина през горската пътека.
Не искам местните да ме виждат.
Къщите, огънят... - Не е смешно.
Да. - Това е сериозно.
Виж...
Ако е бил натиснат под водата и някой го е задържал, както ми каза,
това ще изисква някаква сила.
Такава вид сила би оставила следа
на ръцете, врата и останалото.
Ако е имало борба, щеше да има синини,
следи от нокти, драскотини.
Да не говорим за факта,
че вещиците не съществуват.
Сега, ако ме извиниш, ще се върна към пенсионерските ми задължения.
Защо излъга тогава?
Ти знаеш много добре, че Ели ми разказа какво се е случило.
Какво криеш? Мислех, че си ми приятел.
Не съм те лъгал.
Съжалявам.
Хей, донесох ти нещо.
Любимите ти.
Хайде, яж.
Гадни са.
Мамо, нещо се е случило с Бен, което не мога да си обясня.
По-тихо.
Ще събудиш гостенката
и ще изплашиш сестра си.
Ще се изплаши. - Има нещо там.
Извинявай, уплаших ли те?
Не ми харесва, когато спорят.
Разбира се, че не ти харесва.
Познаваш ли Питър Пан?
Един от любимите ми герои.
Знаеш ли, когато бях малко момиче,
семейството ми се караше много.
И знаеш ли какво правих?
Затварях си очите
и си мислих за красиви и щастливи мисли.
Може би и ти трябва да направиш така.
Мисли си за всички неща, които обичаш.
Харесва ми да бъда с най-добрите ми приятели.
Съжалявам, че баща ти не е тук.
Но знаеш ли какво?
И на мен не ми е лесно.
Така че трябва да спреш да прехвърляш оплакванията си върху мен.
Защо не спреш да се преструваш,
че искаш да си тук повече от мен?
Мамо... мамо...
...шоколад.
Лили, скъпа?
Какво правиш?
Мисля си за щастливи неща.
Казвам ви, нещо се е случило с Бен
и не мога да си го обясня.
Прибрал се е у дома, но той не е същият.
Сякаш е някакво зомби от "Нощта на живите мъртви".
Ако е била вещица...
... сякаш е взела нещо от него.
Това е всичко, Ноа.
Знам, че имаш нужда от някоя голяма пикантна статия
за вестника, за който пишеш,
но това вече излиза извън контрол.
Не става въпрос за някаква статия за вестника.
Става въпрос за това, какво се е случило с Бен.
Да, но вещиците не съществуват, човече.
Само защото, някакво момиче, в което си влюбен
ти е казала нещо, не го прави истина.
Виж, знам, че ти е било трудно,
откакто загуби баща си.
Какво общо има той с това?
Изглежда така, че откакто го няма,
ти търсиш злото
зад всеки ъгъл на този остров,
въпреки че то не съществува.
Ако не искате да ми повярвате, тогава не ми вярвайте.
Но, някой...
или нещо е все още там.
Ако седим наоколо и не правим нищо,
децата тук ще пострадат.
Включително и ние.
Успех, Кевин.
Трябва да поддържаме огъня.
Там е много опасно.
Това място го наричат - "Ничията земя"
с причина, нали се сещаш.
Дядо ми е разказвал, че през Втората световна война
са използвали това място като бомбардировъчен полигон.
Извинявай.
Опитвам се да не се пръсна на парчета,
преди да получа шофьорската си книжка.
Според информацията, момчето случайно е тръгнало
и е станала експлозия
по време на незаконно парти на плажа.
Останалите са имали късмет, че никой не е загинал.
Радостен съм да ви съобщя, че единствените наранявания
изглеждат като леки телесни контузии от взрива.
Кевин?
Това е третият инцидент...
Ноа, за теб е.
Техникът е, за пишещата машина.
Ало.
Защо, по дяволите все още имаш пишеща машина?
Ти луд ли си?
Можеш да ми създадеш много проблеми като се обаждаш тук.
Момчето.
Позна ли го?
Има нещо такова, да.
Видя ли погледът в очите му?
Празен е. Същият като на Бен.
Да, там няма никой.
Чакай ме на доковете след час.
Къде ще ходим?
При "Ничията земя".
Трябва да разгледам тази гора.
Не мислиш ли, че вече са я претърсили?
Не и от мен.
Следи от двама се виждат,
идвайки от партито и отивайки натам.
Едните от тях са на Кевин,
другите смятам, че са на момиче.
Можете ли да разбереш от следите в калта?
О, да. Имам чорапи по-дълги от твоите, синко.
Правя това от много време насам.
Слушай, защо не почакаш тук?
По-добре да отида натам сам.
Какво?
Остани тук. Наистина ще е по-безопасно.
Не съм дете, нали знаеш? - Да, не си.
Хлапе, изплаши ме...
Не ти ли казах... Проблеми със слуха ли имаш?
Не съм дошъл тук, за да стоя до онази ограда.
Какво гледаш?
Ще имаш проблеми, ако не стоиш тук.
Спри да изскачаш от храстите пред мен.
Искам да вървиш зад мен.
Ще стъпваш там, където и аз, разбра ли?
Тук е доста опасно.
Не искам да ходиш навсякъде.
Това място е доста призрачно.
Да.
Някой може да зарови дете в тази гора
и никой няма да го намери.
Шегувам се.
Трябва да се отпуснеш, хлапе. Хайде.
Почакай.
Имаме нещо тук.
Доста странно. Следите се променят.
Кевин е избягал насам.
Той е бягал, бягал, бягал...
докато е стигнал до тук и...
после е спрял.
Който го е гонил...
който го е гонил е тръгнал насам.
Кевин е продължил наоколо, докато не е...
Добре ли си? - Да, имах нужда от почивка.
Един съвет, хлапе.
Не остарявай.
Човече...
Мисля, че съм виждал това нещо някъде.
При моста, от където се скача.
Който и да е направил това...
със сигурност не е бил Кевин.
Няма как да се измъкне от тук,
без да се пръсне навсякъде, нали се сещаш?
Нещо не пасва тук.
Който и да го е направил... не разбирам,
няма кръв, без никаква смелост, без нищо.
Това е невъзможно.
Проклет да съм.
Изглежда точно като метла, нали?
О, я стига.
На острова има вещица.
Това не може да е истина.
Така е, но всичко това.
Направих някои проучвания.
Добре.
Вещиците трябва да се хранят с деца,
за да оцелеят и да въстановят своите сили.
А ако не го направят, могат да станат слаби
и да умрат.
Те могат да променят формата си
и да се слеят с обикнвените хора.
Дори могат да използват заклинания
и да контролират всичко с помощта на ума си.
Мисля, че има нещо, което трябва да знаете.
Обадих се в резервата.
И се сближихме.
Какво искаш да кажеш? С кого?
За Бога! - Какво? Ти да не си луд?
Всичко е наред. Поканих го.
Стой назад, човече.
Да. Отдръпни се. - Спокойно, приятелче.
Остави бухалката. - Няма да оставя бухалката.
Седнете!
Има още от вас.
Ще трябва да копая масов гроб.
Какво?
Двамата, отпуснете се.
Джийн. Това е Джийн.
Сами, Юджийн, това е Джийн. Той е детектив.
Пенсиониран вече. - Добре, слушайте.
Знаем, че е примамила Кевин в онази гора,
точно както го е направила с Бен.
Но този път е направила грешка.
Задействала е експлозив случайно.
Значи тя е мъртва? Нищо не можеше да оцелее от това.
Не съм толкова сигурен. Не мога да си го обясня.
Искам да кажа, че нямаше кръв, нито тяло, нищо.
Не, няма и да има,
защото така вещиците не умират.
В края на приказката на Братя Грим,
мъж е използвал сребърни копчета като куршуми, за да убият вещицата.
Сребърните куршуми работят само върху върколаците,
не за вещици. - Не е вярно.
Те убиват чудовища. Да.
Какво, не вярваш в чудовища ли?
Да, вярвам в истинските чудовища.
Искам да кажа, че ги преследвах през целият си живот.
Но това, за което говориш,
са приказки за вещици с брадавици.
Приятели, нищо от това няма някакъв смисъл.
Вещиците ядат деца, нали?
Не ги превръщат в зомбита без мозък
и след това да ги изпратят в къщи навреме за вечеря.
Теоретично, да.
Но какво ще стане, ако тази вещица е различна?
Кажи му какво ми каза.
Добре, да кажем, че.. това...
Вещицата. - Заподозряната,
живее в града или в покрайнините на града
и отвлича деца за определен период от време.
Хвърля ги в казана, както казваш.
Но, когато няколко деца изчезват...
Хората започват да се досещат.
Да. И като всички серийни убийци...
Се придвижват.
Да, отиват до следващото място.
И започват да повтарят старите си навици,
защото тези изроди не могат да се поправят.
Добре де... Как да я намерим?
Кевин я е последвал в гората доброволно,
сигурен съм в това.
Но за да се случи това,
сигурно тя го е накарала да се чувства в безопасност и удобно.
Може да се преструва като приятел или...
старица.
Защото това, което Ели каза,
е, че тя е скочила от моста и е тръгнала след Бен.
Това означава, че тя може да се превърне във всеки, по всяко време,
точно като Т-1000.
Вярно е. Трябва да я намерим.
Въпрос на време е, преди да изяде някой отново.
Ако искате вярвайте в приказките,
зависи от вас, но ще си призная,
че има нещо гнило в Майбери.
Ще се обадя на стар приятел в бюрото.
Ще видя дали мога да получа допълнителни ресурси за това,
а междувременно вие си дръжте очите отворени.
Ако видите някой подозрителен, особено с белези от изгаряния,
белези, дори и рани от взрив...
Не приемайте отровни ябълки от възрастни дами
с брадавици по носа и с метли.
Да изчезваме оттук.
Хей...
Книгата, която ми даде, прочетох я, но...
не разбирам...
Какво Ричард Никсън има общо с мен?
Стигни до края на книгата, хлапе.
Тя излиза.
Наистина ли мислиш, че е тя?
Да.
Всичко това започна веднага след като тя пристигна за лятото.
Не знам защо не съм го забелязал до сега.
Тя беше на моста за скокове и ни наблюдаваше,
а на следващия ден се случи това с Бен.
Чух я да казва някакво странно заклинание
в нейната стая.
Знам, че тя идва и си заминава по всяко време,
и в момента, в който тя се върне,
не иска да бъде обезпокоявана.
И я вижте как се облича.
За това ли ми каза да донеса видеокамерата на майка ми?
Сигурно ще я накараш да гледа домашните видеоклипове на майка ми...
докато тя не изсъхне и не умре?
Не, ще я държим под око
и ще изчакаме докато не видим какви ги върши.
И когато го направи, ще имаме доказателства.
Не знам, приятели. Имам предвид...
майка ми не ме харесва, когато се мотая
около острова, нали ме разбирате?
Тя дали го прави? Трябва да разберем.
Не съм добър лъжец...
Искаш да си добър политик?
Приятели, тя се раздвижи.
Хайде. - Добре, хайде.
Вижте, тя завива към пристанището.
Това е страхотно.
Чувствам се като Джийн Хекман във "Френска връзка".
Виждате ли всички деца там отсреща?
Това е детският театър.
Всичко, което може да се яде, като шведска маса от вещиците.
Мисля, че натам се е запътила.
Вие поемете по другия път и я пресрещнете.
Аз ще я последвам. - Да го направим.
Разбрахте, човече.
Не!
Внимавайте, всички! Тук има вещица!
Тя падна! Тя падна!
Арестувана сте!
Боже мой!
Светената вода не подейства!
Казах ти, че филмите, които гледаш не са истински, глупачке!
Всички! Стойте далеч от тази жена.
Тя е вещица!
Всяко дете тук е в опасност.
Не съм вещица!
Аз съм Вирджиния Халверсън.
И съм детски писател.
Дойдох тук, за да презентирам книгата си на тези хора.
Какво ще кажеш за детските рисунки?
Да. - Това са препратки.
Аз съм илюстратор.
Добре, но как ще ни обясниш
списъкът с имена в стаята ти?
Ти си влизал в стаята ми?
Как смееш!
Но... но... Как тогава ще обясняваш
казаното от теб на непознат език?
Да. - Моля се на латински!
Сега разбираш ли?
Хайде, деца. Слезте от сцената.
Разкарайте се оттук!
Толкова много съжалявам, приятели. Връщам се веднага.
Трябват ми няколко минути. - Хайде!
Хайде, човече.
Всеки луксозен хотел би ме посрещнал с отворени обятия.
Г-жо Халвърсън, моля ви, размислете.
Избрах вас, заради тази красива къща.
И всичко, което поисках, беше малко уважение и уединение,
докато работя върху новата си книга.
Разбирам ви. Много съжалявам!
Вярвам, че ще ми върнете останалата сума по пощата,
за която съм предплатила за останалата част от лятото.
Разбира се.
Мамо, толкова много съжалявам.
Аз... просто... - Махни се от очите ми.
Кой е?
Здравей!
Един от онези дни, а?
Майка ми. - Наистина ли? Хайде, влизай.
Искаш ли бира?
Шегувам се.
Все пак ще ти сипа нещо за пиене.
Ето.
Чаша горещ шоколад ще оправи всичко.
Трябваше да съм на игрището с Бен.
Така ли? Не си пропуснал много.
Това е най-доброто, нали разбираш?
Страхотна игра е бейзбола.
Някои от най-хубавите спомени от детството ми.
Има магия в бейзбола.
Сега, кажи ми какво стана
в книжарницата днес?
Полицейско претърсване.
Да, не ми липсва много.
Научи ценен урок днес.
Едно грешно обвинение може да съсипе репутацията на човек завинаги.
Да, и целият бизнес на майка ми за това лято.
Тя ще те разбере.
Майките винаги го правят.
Не искам да я разочаровам, нали ме разбираш?
Особено откакто баща ми си замина.
Съжалявам. Разведени ли са или...
Не...
Почина преди няколко години.
Беше журналист.
Нали ме разбираш, щеше да пътува по света
и да разкаже на хората за историите си.
Нямах търпение да се прибере вкъщи.
За да може...
да ми разкаже за всичките си приключения.
Но...
при последната си задача, на която е бил, е станало инцидент
и така той никога не се върна у дома.
Много съжалявам.
Това са малките неща, които най-много ми липсват.
Знаеш ли как...
той влизаше в стаята ми със стик за голф,
и гонеше всички чудовища,
преди да си легна.
Да, изглежда е бил добър баща.
И аз правех същото нещо за моят син.
Използвах бейзболна бата.
Предполагам, че е имало повече чудовища тогава.
На колко години е синът ти?
Щеше да навърши 40 през октомври.
Аз... аз... съжалявам.
Беше на пет.
Карах го във вкъщи от предучилищна
И знаеш ли, веднъж заедно спукахме предна дясна гума,
спрях, за да я сменя,
а той беше на задната седалка
и духаше мехурчета през прозореца.
Беше горещ летен ден...
мъж на мотоциклет спря от другата страна на пътя и ми каза:
"Хей, имаш ли нужда от помощ?"
Отвърнах му: "Не, ще се справя." Той си тръгна.
Свалих гумата от колата с помощта на крика.
Онзи човек на мотоциклета се върна,
сграбчи сина ми през прозореца и офейка с мръсна газ.
Скочих в колата и тръгнах да го гоня, буквално на три колела.
Джантата стържеше асфалта.
Завъртях се и се ударих в дърво.
А той изчезнаха зад завоя.
Това е последният път, в който видях синът си.
Чудовища.
Да. Чудовища.
С жена ми това силно ни шокира.
Опитахме се да спасим връзката, но бракът ни не издържа.
Прекарах последните 30 години в търсене...
правех това, което трябваше и все стигах до задънени улици.
Надявам се, че един ден
той ще дойде и ще почука на вратата.
Какво е всичко това?
Това е основно детективска работа.
В смисъл, че е само началото.
Имам приятел в бюрото,
който ми изпраща имената
на всички изчезнали деца в Англия.
Имам предвид случаите, които не са разрешени.
И когато науча имената,
ще мога да поставя още щифтове.
И тогава се надявам да се появи модел
чрез, който мога да открия маршрути на пътуване,
или може би някакъв вид хищнически цикъл.
Бен не липсва.
Но все още се държи като изгубен.
О, да, определено нещо странно се случва тук.
Знаеш ли, мисля, че първото нещо, което ще направя сутринта
е да отида и да говоря с Шефа
и да му кажа, че има някакъв вид хищник тук в града.
Ще дойда с теб.
Добре...
но първо ме остави да поговоря, става ли?
Защото когато започна разговора и спомена метли
и двамата ще ни вкарат в лудницата.
Как се казваш, скъпа?
Казвам се Сузи Бейкър, искате ли...
Има още два случая
на този остров, за които знаем.
Може и да са повече, ако си седим и не правим нищо.
Предлагам на заместниците ви
да патрулират по плажове, паркове, навсякъде, където се събират деца.
Може би... може би е необходим вечерен час.
Предупреди ги да се събират на групи.
Да бъдат внимателни, когато се стъмни, такива неща.
Знаеш ли, започваш твърде много да преувеличаваш.
Представяш ли си каква истерия би причинило това?
Тези случаи не надхвърлят обичайните.
Това се случва всяко лято.
Момчето е плувало твърде далеч,
течението се е увеличило и го е издърпало.
Тийнейджър в предпубертетна възраст е претърпял инцидент
в Ничията земя.
Децата са си деца.
Това е всичко.
На пръв поглед, да. Но доказателствата сочат,
че някой друг е бил замесен.
Искам да кажа, че има странно открита следа
в Ничията земя с онзи младеж, Лампки.
И тогава са открити подобни парчета плат
намерени и на двете места.
Освен всичко и двамата имат
онзи празен поглед в очите си.
Светлините светят, а няма никой вкъщи. Нещо се случва.
Какво искаш да кажеш? Мислиш, че са свързани ли?
Да, това искам да кажа.
Трябва да ти кажа, че не мисля, че разбираш
за какво говориш.
Бях на скенера тази сутрин.
И да, наблюдавам ви хора.
Но чух нещо необичайно от многото обаждания
идващи от родители им,
чиито деца изчезнаха за кратко време.
Разбра ли? Не можеш да ми затвориш очите
като останалите си читатели.
Ти носиш отговорност тук, за да казваш истината.
Не ми трябва това, за да го отстоявам!
Не ми казвай как да управлявам вестника си!
Назад! Назад!
Джийн, ти твърдиш, че някой друг
е замесен в тези инциденти.
Кой или какво точно да търсим?
Вещицата е.
Открихме метлата и в Ничията земя.
Ноа...
Тя се храни с душите им и ги превръща в някакъв вид...
използвайки заклинание и така ги връща при семействата им.
Стига бе!
Вещица? А? Не е ли много забавно?
Това хлапе не знае какво по дяволите говори.
Има богато въображение, разбирате ли?
Добре. Дано не грешиш за това, Джийн.
Това момче постоянно идва във вестника, по всяко време
и ми пробутва да публикувам всякакви глупости.
Не е това, от което се нуждае този остров, разбираш ли?
Би било жалко, ако малката му теория
се превърне в истина.
Слуховете се разпространяват доста бързо на този остров.
Трябва да знаеш това повече от всеки друг.
Имаш много власт на този остров, Едгар...
като избираш какво да публикуваш във вестника.
Не искаш да предупредиш хората, добре.
Но това ще виси на съвестта ти.
Беше много яко. - Къде ще отидем?
О, Боже мой!
Здравейте, приятели, какво правите?
Точно мислихме да се прибираме...
Да, да.
Търсих ви.
Смятам, че е нужно да поговоря с вас.
Не, всъщност не мога да излизам днес...
Но, имам нужда да поговоря с вас, приятели.
Може би друг път.
Не можете да излизате с мен.
Съжалявам, човече.
Така смята майка ми. Мисли, че ми оказваш лошо влияние.
Да, а аз съм наказана
за останалата част от лятото, заради теб.
Но вие знаете какво става там.
Не, не знаем, Ноа. И ти също.
Нито една от твоите истории не са се сбъднали.
Ти не си като някакъв репортер от Бостън Глобус,
ти си момче и трябва да спреш,
преди някой да пострада.
Добре...
Наслаждавайте се на лятото тогава.
Това беше малко грубо, нали?
Хайде, Бен.
Можеш да го направиш.
Хайде, Бен. Можеш го.
Трети удар. Аут.
Добре ли си приятелю? А?
Някой ще дойде ли да помогне приятеля си и да го прибере обратно на скамейката?
Какъв мир има предвид?
Какъв мир търси?
Юджийн!
Тук ли си?
Юджийн!
Юджийн. Юджийн. О, не!
Юджийн! Юджийн!
Слава Богу. Какво правиш тук?
Тя дойде след мен, човече.
Какво? - Тя ме преследва тук.
Какво дойде след теб?
Защо не спреш да си пъхаш носа,
където не ти е работата?
Хайде!
Бягай, Юджийн! Бягай!
Тя беше.
Вещицата е. Значи е истина. Тя... тя е истинска, човече.
Да, за това съм ви разказвал...
Стой далеч от мен!
Писна ми от всичко това!
Червени водорасли. Страхотно!
Добре, добре.
Какво по дяволите?
Някаква кола ме преследва. Аз... аз избягах.
Няма никаква кола отвън.
Добре ли си?
Отпусни се, поеми си дъх.
Добре ли си?
Защо, по дяволите ти трябва това?
Ти... ти ме накара да го направя
като малък глупак, там в закусвалнята.
Да, прав си. Хвърлих те по върбите.
Беше грешка, която направих. И съжалявам.
Не е нищо лично. Заради онези хора е,
те няма да го разберат, знаеш го.
Те нямаше да повярват.
Вярваш ми, нали?
Да. Вярвам, че има нещо там.
Виж, ще ми трябва твоята помощ за това. Нали?
От тук нататък, сме само ти и аз. Става ли?
Приятели?
Приятели. - Добре.
Добре. Ела насам. Искам да ти покажа нещо.
Изчезнали деца.
Три или четири във всеки град,
в цяла Нова Англия, разбираш ли?
Но това място, този град тук в Ню Хемпшир,
това е последното място,
с необичайни изчезвания.
И техните имена са... нека ти ги покажа.
Мелани Даниелс, Джими Макмърфи,
Чарли Морган и Рони Харлоу.
И тогава, познай какво открих тази сутрин.
Това е изчезнало момче, намерено да се скита в гората.
И той е Рони Харлоу.
Има същия вид като останалите.
Ами ако на Чарли Морган е била последната и вечеря?
След него, тя започна да променя същността си.
Сякаш се хранеше с част от душите им.
А, ако Рони Харлоу...
ако той е първият
и тя е използвала нови методи.
Нейният тестов субект.
Да, не знам за това,
но ще ти кажа това, което знам,
Рони Харлоу е първото от тези деца,
които изчезват и се завръща
с това странно изражение на лицето му, разбираш ли?
Ще отида там.
Утре заминавам за Ню Хемпшир
и ще говоря с родителите на Рони.
Какво ще им кажеш?
Честно да ти кажа, не съм сигурен.
Това е най-лошият кошмар на един родител.
Наистина разваля отношенията.
Слушай...
мислиш ли, че някога можеш да оправиш отношенията с жена си?
Мисля, че това вече е невъзможно.
Има още време.
Не, вече сме различни хора.
Може би това е най-добре.
Вече не съм момче. Не е толкова просто, Ноа.
Имам предвид твоята младост...
която изчезва малко по-малко.
Всяко разбито сърце, всяка загуба...
и преди да се усетиш си вече... старец.
И това се случва за миг.
Искаш ли да изживееш остатъка от живота си
сам и нещастен, това ли е най-добре?
Но не искам да чувам повече глупости за "Аз съм старец."
Защото все още си жив.
Мислиш, че никое от тези деца не би дало всичко
за още един шанс, за да изживее дните си.
Ще извикам такси да те откара у вас.
Здравей, мамо.
Здравей.
Ноа.
Искам да говоря с теб.
Какво съм направил този път?
Искам да ти покажа нещо.
Нали си спомняш, че баща ти казваше,
че хората ги интересува повече историята,
отколкото самата история.
Аз... знам, че си мислиш, че не подкрепям
това да станеш писател
заради това, което се е случило с баща ти.
Много обичах баща ти.
Знаеш ли...
всеки път, когато излизаше,
чувствах как малко парче излиза от сърцето ми с него.
По същия начин се чувствам
всеки път, когато излизаш от къщата.
Какво е всичко това?
Това нещата на баща ми ли са?
Вече са твои.
Мисля, че може да означават нещо за теб.
От писател към писател.
Освен това си достатъчно голям да ги притежаваш.
Ти порасна толкова бързо, Ноа.
Обичам те, мамо.
Татко.
Ела и ме хвани, ела и ме хвани.
Хей, побързай, Ханк. Хайде.
Татко...
Защо му позволи да ме отвлече, татко?
Ти остави чудовищата да ме хванат.
Ти им позволи да ме отвлекат, татко.
Защо позволи на чудовищата
да ме отвлекат, татко?
Защо?
Роден съм да те преследвам...
Моля те, не.
Добре.
Рони, имаме гост.
Хей, скъпи. Той е детектив.
Иска да ти помогне, разбираш ли?
Винаги ли гледа опера?
Честно казано, не мисля, че той изобщо гледа нещо.
Има и други като него, нали?
В противен случай не бихте изминали целия този път.
Да.
Здравей, Рони.
Казвам се Джийн.
Мога ли да ти задам няколко въпроса?
Мисля, че с теб се е случило нещо наскоро.
Би ли ми разказал за това?
Хей...
Имаш ли нещо против да огледам наоколо?
Огледай.
Благодаря, Рони. Ще го направя.
Чудовища.
Добре.
В момента нападателят
и краен бранител за Едгартаун...
Номер 7, Ноа Рийд.
Ноа Рийд, един от два.
Последно хвърляне.
Първи удар.
Крайно време беше. Какво ви отне толкова време?
Кое е толкова важно, че трябва да говориш с нас?
Знам кой е.
За какво говориш? - Вещицата. Знам кой е.
Отново ли?
Имаш нужда от помощ. Хайде, Юджийн, да тръгваме.
Приятели, говоря сериозно.
Добре. Коя е тя тогава?
Не е тя.
А той.
Съдията? Сигурно се шегуваш.
Той е.
Има изгаряния на ръката си от експлозията
и същото така, обувките му са изцапани с червени водорасли.
Беше там с мен и Юджийн в онази гора.
Той е. Трябва да го намерим.
Знам къде живее. - Какво?
Къде?
Раздавах брошури веднъж
до супермаркета на Хилмарк...
Караше велосипеда си към дома си.
Дори ми взе брошурите.
Точно встрани от магистралата е.
Къде си мислиш, че отиваш?
Отивам в дома му.
Нека Карудърс да го направи. Не бъди толкова глупав.
Не съм сигурен, че мога да направя това, човече.
Джийн е в Ню Хемпшир. Буквално ние или никой.
Не искате ли? Добре.
Ще отида сам.
Добре, човече. Ще дойда.
Какво? - Чакай.
Съжалявам, Сами.
Добре, добре. Идвам, момчета.
Ето го. Сигурен съм в това.
Да, това е колата, която ме преследваше.
Добре, готови ли сте да го направите?
Ако не ние, кой?
Ако не сега... тогава кога?
Освен това, ще имаш историята на века.
Нека го направим.
Виждате ли нещо?
Разхвърлена кухня.
Пазете тишина.
Може да е навсякъде.
Добре. Да вървим.
Дръжте очите си отворени за всяко нещо,
това може да е доказателството, че той е вещицата.
Какво беше това?
Това място определено е прокълнато.
Приятели, да се разделим.
Чу ли това?
Нищо не чух.
Чух го отново! Махни се от мен!
Обувките...
Какво по дяволите е това?
О, Боже...
Приятели, трябва да видите това.
Вижте.
Рони, Кевин, Бен, аз. Това са.
Деца, били ли сте някога на диета?
Не, обзалагам се, че не, на вашата възраст.
Умирам от глад вече няколко месеца.
И не е приятно.
Ставам раздразнителен.
Гони ме главоболие, тревожност, пристъпи на глад...
О, гладът.
Страхувам се, че приказката
няма да има край за вас деца.
Не можахте ли да си тръгнете и всичко щеше да е наред, нали?
Застрашихте планът ми за пенсиониране.
Всичките години на спестяване и планирания.
Стана трудно за стара вещица като мен.
Да се храня с децата,
ходя далече, по три, четири пъти в годината.
От град на град,
живеейки дълбоко в гората като животно.
Но тук има безкрайно много деца,
които идват при мен всяко лято.
Всичко, от което се нуждая...
е малко самоконтрол.
Имам предвид, че хипнотизирам децата,
но не... така не става.
Не притъпява апетита, нали се сещате.
Но може би няколко хапки ще свършат работа.
Да! Да!
Кой ще е пръв?
Не!
Онче, бонче...
счупено пиронче.
Не, не, не, не!
Ще започна
от пръстите му.
Ако изкрещи, ще го пусна.
И...
това...
ще си...
ти.
Не!
Давай, бори се.
Така ще бъде по-вкусно.
Не се тревожи, мило момче,
ще държа под око приятелите ти.
И бедната ти майка също.
Да изчезваме! Трябва да се махнем от тук.
Хайде, хайде!
Юджийн!
Ти, отвратително момиченце!
Хайде, да тръгваме!
Защо, ти...
Добре.
Джийн, побързай.
Сребърните куршуми работят.
Изчезвайте от тук, деца!
Ноа, хайде. Това място гори.
С какво мога да помогна? - Бягайте!
Махайте се оттук! Това е вещицата!
Трябва да се махаме оттук.
Трябва да намерим помощ.
Това място гори. Трябва да тръгваме.
Трябва да се обадим на пожарната!
Джийн!
Ноа, мислех, че...
Джийн!
Джийн?
Джийн!
Сбогом, миличък.
Чудовище.
Тя ли е...
Хайде, хлапе. Да се махаме оттук,
докато не сме разбрали, че има сестра.
Баща ми веднъж ми каза...
че хората са по-важни за него в историята,
отколкото самата история.
Прекарах лятото си мислейки, че такава история
съществува само отвъд океана на този остров.
Но я намерих тук.
Скрита зад стара дървена ограда,
която децата не посмяха да прескочат.
За човек, който никога не са опитали да открият.
Баща...
съпруг...
държавен служител.
Истински приятел.
Е, какво мислиш?
По дяволите, хлапе, можеш и да пишеш.
Тук има истински човек. Иска ми се да можех да го познавам.
Благодаря, Ноа.
Чух, че някои от децата са започнали да се събуждат.
Така че всичко отново е наред в Мейбъри.
Да, почти. Бен все още е...
различен.
Вероятно трябва да му дадеш още време и да бъдеш търпелив.
Съжалявам, че ми отне толкова време, за да ти върна това.
О, не, почакай. Това е подарък. Задръж го за себе си.
Повечето деца порастват в четене на комикси.
Като, Батман, Супермен.
Когато прочетох тази книга,
разбрах, че писателите също могат да бъдат герои.
Продължавай така.
Ще съм на път за известно време.
Да, така и предположих, това е за сбогом.
Само момент. Нека те поздравя.
Знаеш как да се свържеш с мен, нали?
Да. - Ако срещнеш
някои вампири или върколаци, ме извикай.
Да.
Карай внимателно.
Да, ти също. - Да.
Край!
Да, Ноа. - Давай, човече.
Това кара Едгартаун
да влезе следващия играч, Бен Дрискъл.
Хайде, Бен.
Побързай!
Хайде, Бен.
Страйк!
Можеш да го направиш, Бен.
Добре. Всичко е наред.
Хайде, Бен.
Можеш да го направиш, Бен.
Бен, моля те.
Втори удар!
Хайде, Бен! - Хайде, Бен!
Да! - Да!
Аплодисменти за "Големият" Бен Дрискъл.
Каква страхотна игра!
Да, скъпи!
Хайде, Бен! - Хайде!
Бен?
Какво пропуснах?
Бен! Бен! Бен!
Превод: babibu