ПРИСЪСТВИЕ
Гадост. Сериозно ли?
Да му се не види.
Здравейте! - Извинете. Отдавна ли ни чакате?
Все подранявам. Погледнете това.
Само исках да се уверя за училището.
Северният филиал. Иначе не бих ви предложила имота.
Извинете, че в момента е на голи стени. За жалост, нямах време да се погрижа,
тъй като дори още не е обявен за продан. - Еха.
Вие сте първите посетители,
а търсенето в района е наистина голямо.
Огледайте и ми кажете, ако имате въпроси.
Страхотно. Благодаря ви. - Чувствайте се като у дома си.
Не е ли красиво? На 100 години е.
Автентично е, както и къщата.
Това е сребърно нитратно стъкло. Вече не произвеждат такива.
На светло има напълно различен вид.
Антично е. Направо впечатляващо. Според мен е сърцето на дома.
Взимаме го. Нали? - Още не съм решил.
Ние сме първите. Следващите ще я купят.
Трудно се намира нещо в този район. - Знам.
Трябва да е в Северния. - Наясно съм.
Може да плува четири стила. Ще се изкачи в ранглистата.
Отвъд алеята има топола. - Ако спечелят държавното
ще стане фаворит. - Да, има и пожарна.
От другото място ще вземем поне 600. - Пожарната значи сирени.
Надхвърляме бюджета, но ще рефинансираме за 12 месеца.
Не е ли рано? - За Тайлър ли?
Плувният сезон започва след ноември. - За Клои.
Това е животът.
По-скоро смъртта. - Скъпи, тя ще се справи.
За добро е. Осем и четвърт, 30 дневен депозит,
25 хил. за ремонт, наша преценка.
Жена ви е умна дама.
30-дневен депозит, ако се наложи ще отпадне.
Приемам предложението ти. - Ще го уредим.
Някой има ли право на мнение? - Остави я. Знаеш какво следва.
Готово брат. Разбрахме се.
Тук дневната ли е? - Да огледаме.
Изглежда като кът в дневната. Може да се ползва за всичко.
Къщата има голям потенциал. Вижте колко светлина има.
Има специфично очарование.
И се нуждае от малко реновиране.
Можете направо да се нанесете.
Няма нужда от промяна. Чудесна е. - Така е.
Никога не би се случило с Дютън.
Гарантирам ти. - Пълна глупост.
Кажи ми кога? Поне един път. - В Грийн Бей. Въобще гледа ли го?
Грийн Бей? - Започвате от горе.
Грийн Бей. Това беше преди три години. - Брои се.
Боже мой. - Откъм алеята
е цвят "Бриз". - Добре, добре.
Да, схванах.
Очаквах, че ще си приключил тук.
Аз също, но не и ако работя сам.
Къде е Роберто? - Грундира в голямата спалня.
Защо не е тук, да ти помага? -Не искаше да влезе тук.
Какво значи не иска да влезе? - Каза ми: "Не влизам в тази стая."
Така каза.
Това е безумие.
Здравей. - Здрасти, как мина?
Добре.
Не искам да чувам. Дейв, работата е, че не знаех.
Продадох първите две акции без да знам. Защо...
Кажи на Карлос. Кажи му. Не ми пука.
Толкова съм раздвоена по въпроса. Нали трябва и да спя? Да...
През нощта спя.
По-добре не повдигай темата. Лоша идея е.
Трябва да затварям. Затварям.
Какви проблеми?
Сложно е. Ще се справя. Винаги е така. - Защо не ми каза? Трябва да знам.
Искам само да знаеш, че всичко което правя...
Всяко нещо е заради теб.
Мамо, какво... - Не, не. Никой не е по-важен за мен.
Още от момента, в който разбрах, че съм бременна с теб
знаех целта в живота ми.
Това дете трябва да бъде защитено. - Какво?
Наистина. Никога не съм чувствала
тази близост с друго човешко същество.
А Клои? - Разбира се. Просто...
Просто е различно.
Слушай, Тай, искам да го знаеш. В крайна сметка, всичко е заради теб.
Хубаво е да правиш всичко за хората, които обичаш. Това е.
Мамо. - Прави това, което смяташ за редно.
Няма значение дали е грешно. Ако е с основателна причина
ще бъдеш в мир със себе си. Това е.
Лягай си, мамо.
Надя?
Кло, добре ли си? Извинявай. Чух писък.
Мисля, че видях нещо. Може би мишка.
О, ясно. - Съжалявам.
Да проверя ли? - Не, сторило ми се е.
Сигурна ли си? - Да. Извинявай.
Да. Добре.
Видя ли как подскочи от силния шум по улицата?
Кой не би подскочил? - Различно е.
Сигурно има някакво разстройство. Клои винаги е била неспокойно дете.
Може да я тестваме. - Да, сигурно.
Без да знае. Ще извадим коса от четката й.
Играеш си с огъня. - Тя познава същите хора, които и Надя.
Тази гадост се разпространява. - Надя пушеше от 11 годишна!
Клои не е такава. - Достатъчно е да пробва.
Само веднъж. За два месеца си отидоха две деца.
Трябва да довърша това.
Спряла е да диша. Отишла си е в леглото си.
Представи си родителите й, когато са я открили.
Крис, моля те. Трябва да приключа. Имам краен срок.
Клои се затвори. Толкова е вглъбена.
Добре, искаш да пробваш
с друго лекарство ли? - Може би.
А какво ще кажеш за друг терапевт?
Искам само да поправя нещата. - Миличък, няма такъв вариант.
Тя е добре. Виж се.
Съсипан си.
Времето. Това е единственото, което ще й помогне.
Забелязала ли си, че съветите ти към нас
никак не ни помагат?
Никак?
Никак.
Разбрах.
Никак.
Здравей, Хауърд. Кристофър Пейн е.
Отдавна не сме се чували.
Имам един особен правен въпрос.
Не знам към кого да се обърна.
Така че бих предпочел да попитам теб.
Когато имаш възможност.
Благодаря ти. Надявам се, че си добре.
Сестра ми също е тук, но няма да има против.
Имаш сестра? - Да. Готина е.
Това нейната стая ли е? - Да.
Искаш ли да ви запозная? - Да.
Това е Райън. - Здрасти.
Здравей.
Пич.
Не си го помисляй. - Помислих си го.
Сериозно? - Добре. Без дим, без дим.
Само си помислих.
Да.
Слушай, другата седмица може да направим купон.
Може да дойдат Макс, Ерик. - Навит. Истински купон или събиране?
По-скоро ни допада събиране. - Кое е противоположното?
Голям купон. - Предпочитам купона.
Какво можеш да вземеш?
Каквото взимат наркоманите. - Баща ми е педиатър. Не е вкъщи.
Но е фармацевт и мога да взема нещо...
Това беше гадно. - Не. Нищо ли не стана?
Много са упорити. До безумие.
Много е досадно.
Не знам какво ще последва.
Съжалявам.
Трябва да чакаме да се противопоставят.
Какво правиш?
Имам някакъв странен вирус. Току-що...
всичко изчезна.
Какъв вирус?
Не знам. Сигурно съм щракнала върху:
"Вашият акаунт в Amazon е замразен".
Обожавам лошата им граматика.
След малко приключвам.
"Съжаляваме, че ви съветваме вашите акаунти е измама."
Тайлър спечели 400-те метра. И двата турнира.
Остави го да ти разкаже.
Аз,...
Днес намерих някого за Клои.
Терапевтът на Томи познава някого.
Жена. Може би от това има нужда.
Ще се предразположи да бъде по-открита.
Нуждае се от време.
Две деца. Имаш две деца.
Имам ясен спомен за всяко от тях, как излиза от тялото ми.
Благодаря за напомнянето.
Хей, хей.
Здравей. - Как мина денят ти?
Умерено до под средното.
Хей. Моят също. Искаш ли бурито?
С удоволствие. - Ще поръчам. Добре.
Здрасти, приятел. Искаш ли бурито?
Ще го приема за "да".
Хауърд, здравей. Да.
Благодаря ти, че ми отговори. Само един момент.
Здравей. Да.
Да, добре. Не, не. Моментът е подходящ. Удобно е.
Да, за онзи правен въпрос. Не знам как да го формулирам.
Един приятел ме потърси
с този правен въпрос и се ангажирах.
А не знам към кого другиго да се обърна.
Добре, да.
Ако един човек с брак
се замеси в нещо...
Нещо, което не е съвсем законно...
Какви са последиците за съпруга?
Съпругът, който не е замесен, да.
Аха.
Мисля, че е хипотетично... "Ако се случи".
Явно не иска да разкрие подробности.
Добре. И,...
А какво ще стане, ако са законно разделени?
Да.
Аз ли?...
Ако трябва да съм честен, не се справям добре.
Пред раздяла съм.
Да, всичко се разпада.
Да.
Добре, благодаря.
Да.
Така е.
Имаш брат. Тайлър.
Сигурна ли си? - Поне до два часа.
Жаден ли си? - Не, благодаря.
Женчо. - Много си готина.
И го доказваш.
Искаш ли да видиш стаята ми? - Видях я.
Много си странен.
Момиче те кани да пиеш и да видиш стаята й,
а ти казваш "Видях я"? Боже мой.
Може би не знаеш,
или не си чувала,
но брат ти има и лоши черти.
Тайлър и лоши черти? В смисъл?
Той изигра номер на Симон.
Доста грубо. - Защо на Симон? Направила ли е нещо?
Тик-так, тик-так...
Добре. Покажи ми стаята си.
Много е силно.
Да. Убийствено е.
Хваща те бързо, но скоро те пуска.
Виждам, че проявяваш снимките си.
Толкова съм старомодна.
Познаваше я. Нали?
Да. - Била е твоя приятелка.
Най-добра приятелка.
Мисля, че веднъж се видяхме.
На един купон.
Какво е усещането?
Кое?
Никой покрай мен не е умирал.
Плашещо е.
И продължава.
Какво искаш да кажеш?
Сякаш,
светът ти се разпада.
И пропадаш в бездна.
Около теб е тиня. И не можеш да излезеш.
И се питаш къде са останалите.
Какво щеше да е, ако си бил там.
Съжалявам.
Сякаш искаш да си бил там, когато е станало.
Не, за да го спреш,
а, за да си отидеш и ти.
Може би, вече съм там.
Или тя е останала.
Или иска да се върне.
Пълно безумие. Говоря несвързано.
Не, извинявай, че попитах.
Никой не ме е питал.
Какво ли е било? Как мислиш?
За нея ли?
Да.
Изобщо не знам.
Дали го е направила умишлено? - Не.
Явно е взела нещо гадно.
Понякога си мисля за това.
Мисля, че е тук.
Какво? - Надя.
Е тук.
Къде?
Нищо. Никъде. Не знам.
Съжалявам. - Всичко е наред.
Ей, всичко е наред.
Хей, спокойно. Всичко е наред.
Направи го, само ако искаш. Ясно? Чу ли?
Слушай.
В живота ми, винаги друг е взимал решенията.
Никога не съм носил отговорност.
Нито веднъж. А майка ми?
Тя е като шибана Бет Джарет.
Още не знаеш. Ще преминеш тази младша година.
Не знаеш.
Нищо не зависи от мен.
Не решавам нищо. Като някакъв скапан робот съм.
Прецаквам всичко.
От шест месеца нося бръснач в ръка.
Аз съм нищо.
Не решавам нищо.
Но това между нас?
Това е истинската ти същност.
Всичко зависи от теб.
Ясно? Ти решаваш.
Какво, по дяволите, стана?
Закачалката се е измъкнала от стената.
Евтин боклук.
Мамка му.
Какво? Какво има? Какво стана? - Нищо. Нищо, нищо.
Какво стана?
От тревата е.
Добре.
Какво имаш предвид "видях нещо"?
Същото, което казах. - По точно?
Или почувствах нещо. Усетих го.
Тайлър... - Нелепо е.
Елементарен въпрос. Да или не.
"Не", разбрах. - Чуй ме ...
Не съм усетил нищо необичайно.
Имаш предвид... - Присъствие.
Не. Ти усетила ли си?
Да.
Ще ни разкажеш ли?
Не съм сигурна, че искам.
Добре, по-късно ще поговорим.
Първо го усетих, а после се преместиха неща.
Преместили са се? Какви неща? - Да. Много неща. Видях го.
Видяла си нещо да се движи? - Видях последствията.
Понякога имам наистина натрапчиво чувство.
Какво чувство? - "Атазагорафобия".
За първи път чувам тази дума. Какво означава?
Страх да бъдеш забравен, или игнориран, усещам го.
Тук е. В къщата. - За Бога! Сериозно ли говориш?
Ако искате слушайте тези глупости, аз се отказвам.
Виждаш нещо? Сериозно ли говориш? - Престани.
Това е нелепо! Просто иска да се почувствам като идиот.
Вече звучиш така, тъпако. - Стига, достатъчно.
Миналата година номерът ти мина, но сега няма да го бъде.
Какво е този път?
Кажи. Мислиш, че мъртвата ти наркозависима приятелка те преследва?
Тайлър, прекаляваш. - Това ли е? Искам да се развивам.
Райън е фактор в това училище. Сприятелихме се.
За мен има значение. - Никой не те злепоставя. Не е това.
Вече е късно! - Мразя те!
Ти си психопат, това е! - Няма да ви слушам повече!
Отказвам.
Разбрахте ли? По-спокойно.
Безнадежден е.
Ще поговориш ли с него, моля те?
Здравей. Имаш ли минута?
Разбира се.
Държах се тъпо.
Не съм този, на когото трябва да го кажеш.
Направих го.
И какво ти каза? - "Излез от стаята ми."
Опитай по-късно. - Все едно.
Ако не го направиш сега, ще мине време, за да оправиш този проблем.
Със сестра ми не си говорихме шест години след гимназията.
Разбрах. - Хей.
Преживяла е много, Тайлър.
Стига. Никога не е имала връзка с реалността, ако ме разбираш.
Сега е луднала и й обръщате внимание.
Въобразява си, че вижда нещо. Това е.
Тя познаваше и двете.
Момичетата, които умряха. - Мислех, че е само Надя.
И другата. Бегло, но я познаваше.
Пълни глупачки. Да взимат тая отрова.
Прахчета, хапчета.
Ако е натурално, да. - Добре.
Щом е синтетично... - Ще си лягам.
Нека да пикае в чаша. - Знам как да си върша работата.
Върши я, татко. Разбери, превъртяла е.
Не е до мъртвата приятелка.
Тайлър, у теб се крие прекрасен човек.
Ще се радвам скоро да го видя.
Изгладих синята ти риза.
Благодаря ти.
О, и...
Приятен ден.
Там е проблемът, нали? Да знаете, че Симон
е ужасна и напълно си го заслужи. Конфронтира се с приятеля на Дерек.
Дерек не го понесе. Той е забавен, адски много.
Разбрахме те и без пояснението. - Разказвай.
Получила смс и попитала: "Кой си ти?"
А той и отговорил: "Джими, престани".
Тя сигурно е проверила чрез някого номера му.
Решила, че е реален, защото Дерек клонирал телефонът на Джимбо.
Не! Как? Какво? - Безжично.
Този тип е гений. Пълна лудост. - Нищо впечатляващо.
Забележително. Какво поколение сте.
Тя се вързала и пратила нов смс,
защото е искала да му се хареса. Той я е манипулирал, но е симпатяга.
И тя му пратила снимка. - Това не ми допада.
Чакай, не съм свършил. Той не я е питал за снимка.
Но тя се надявала на това.
Казал и: "Леле, много си готина. Да се видим утре?"
И тя се вързала. Тогава и предложил:
"Хайде на таванското след седмия час?"
"Облечи онази блуза с кученцето."
"Много си готина с нея." А тя това и чакала.
Той не е запазил снимката, нали? - Не.
Едва ли. По-скоро не. Чакайте. Идва най-добрата част.
Значи, всички се качваме на таванското.
Качвала ли си се? - Не.
Естествено. Както и да е, качихме се осем души.
Скрихме се зад стелажите и за малко да се издадем.
Но се спотайваме, за да чуем кога ще се качи по стълбите...
"Дерек, тук ли си? Нося блузата."
Какъв е този звук?
И всички изскочихме: "Дерек! Облякла съм блузата!"
Толкова сте подли. - Тя напълно си го заслужаваше.
Някак... всички разбраха. - Да, някак.
И днес всички я бъзикаха...
"Имаш хубава блуза. Симон, носиш ли блузата?"
"Симон, хубава блузка с кучета." - Как снимката е тук?
Какво? Това съобщението ли е? - Не бях аз.
Защо е у теб? - Защото я е публикувал.
За първи път виждам снимката. Честно.
Не се опитвай да лъжеш.
Никой от вас не е редно да я има. - Със сигурност не съм бил аз.
Сега аз ще загазя. - Не е редно да е в телефоните ви.
Какво, по дяволите? - Крис? Има ли някой горе?
Какво става? - Чакай!
Какво, по дяволите?
Иисусе!
Боже! - Не, отдръпни се!
Наградите ми! - Клои! Клои!
Това е тя.
Това е Надя.
Какво ще правим? - Дай ми секунда.
Няма да вляза там. - Нека помисля.
Ти сериозно ли? - Майната му, напрегната съм.
От кога пушиш? - От 2003г.
Няма да ги спре.
Как можеш да си толкова спокойна? - Опитах се да ви кажа.
Ти си напълно откачена.
Ако пак нападнеш сестра си... - Спокойно.
... ще си имаш работа с мен. Говоря сериозно. Спри да я нападаш!
Нищо няма да ти стане, ако се застъпиш за нея.
Поне веднъж!
Добре, нещо се случи.
Какво ще правим?
Да кажем ли на някого? Ще го споделим ли?
Как ще влезем вътре? Как да се върнем у дома?
Тя не иска да ни навреди. - Какво?
Кой? Кой не иска да ни вреди? - Всички знаем кой.
Откъде знаеш? - Разтресе стаята ми.
Но откъде знаеш? - Просто знам.
Така, както мога да погледна в нея.
И какво виждаш? - Виждам нея.
Е, не буквално. Усещам я.
Когато съм сама. За първи път става пред други.
Тя не иска да нарани никого.
Напротив. Мисля, че иска да помогне.
Този разговор е безумен. - Много ясно.
Има мистерия, Тайлър. На този свят има мистерия.
Тук е опасно. - Да, така е.
Вървете, ако искате. Изнесете се. Аз никъде не отивам.
Аз ще остана. - Откачено е.
Няма да съм част от лудостта й. - Предупредих те!
Не ти ли пука поне малко?
Не мислиш ли, че това може би е...
най-завладяващото нещо, което някога се е случвало
в целия ти безмислен живот?
Престани вече. Не пренебрегвай станалото.
Толкова ли се уплаши в действителност?
Тайлър, ще се справиш, наистина. - Е...
Добре.
Да? Би било чудесно.
Страхотно. Да, благодаря. Чао.
Добре. Първо,
Сиси каза, че досега не е имало инциденти в нашата къща. Никакви.
И ако е станало нещо, по закон е длъжна да ни уведоми.
Но това, което е интересно, е,...
че снаха й,...
е веща в тези неща. Усеща ги.
Да не е медиум?
Не. По-скоро...
има шесто чувство, както каза Сиси.
Може утре да я повика,
за да разберем дали може да ни помогне.
Значи е професионален медиум. - Не, обикновена жена е, с професия.
Прави го за приятели и роднини.
За приятели и роднини. - Да.
Сиси каза, че утре може да дойде в 12:30 и аз се съгласих.
Добре. Дойдоха.
Ето ги, идват.
Здравейте, как сте? Благодаря, че дойдохте. Аз съм Крис.
Казвам се Карл. А това е съпругата ми, Лиса.
Моля, влезте.
Това е жена ми, Ребека. А това са Тайлър и Клои.
В обедна почивка е, да започваме.
Добре, разбира се. Какво е необходимо?
Тя трябва да седне и ще й трябва чаша вода.
Тайлър, донеси бързо чаша с вода. Елате насам.
Вие си знаете...
Благодаря ти.
Усещате ли... - Вие.
Заблуждавате се.
Синьо.
Това е презимето й. Клои Блу.
Откъде знаете? - Аз и го казах.
Карл каза, че и трябват пълните ни имена.
Той страда.
Както и ти, Клои.
Загубила си приятелка?
Това не съм й го казвал.
Как се казваше?
Надя.
Много съжалявам, че страдаш, Блу.
Знам какво означава да страдаш.
Смъртта на Надя. Тази травма, ти е донесла повече от болка.
Ти си по-жива от всякога, тук на земята.
Твоята чувствителност се различава от тази на останалите.
Приемете, че е портал.
Който за повечето хора почти винаги е затворен.
Понякога се открехва, подобно на пукнатина.
Когато сънуваме.
Или когато имаме връзка с Бога.
За някои хора...
Само за определени, този портал е някак отворен.
Сякаш е открехнат от травма, или душевно заболяване.
А за трети, които са малцина, той е постоянно отворен.
Някои не могат да го понесат.
Някои избират да прекратят цялото възприятие,
отколкото да издържат.
Лиза е била отворена през целия си живот.
Да.
Усещам, че тук има присъствие. Свързан е с теб.
Знаете ли кой е? Надя ли е?
Той,... е объркан.
Не знае защо е тук.
Нещо се е случило с него.
Вероятно тук, в тази къща.
Опитва се да те разбере. И да опознае себе си.
За него времето не е понятието, което познаваме.
Минало и настояще се сливат, едва ли знае кое време е.
Има нещо, което трябва да свърши.
Но не знае какво.
Старите огледала са много по-добри от новите.
Те са като стари хора.
Видяли са повече.
Помогнете й.
Боже.
Добре ли сте? Тя добре ли е?
Добре съм. Извинете.
Добре, може ли... - Извинете ме.
Тези способности, - Да.
които има жена ми, не винаги са като дарба.
Ясно. - Необходимо е дарение.
Да. Разбирам. - В материално изражение. Понякога,
й отнема ден или два, за да се върне на работа.
Не може да се върне на работа, след като...
Да. Разбрах ви добре. Да.
Да видим.
Странно, нали? Добре ли си? - Да.
Тъпи откачалки! - Тайлър.
Крис, плати ли й? Платил си, нали? Колко?
Тя не е искала да идва. Сиси трябваше да я убеди.
Не искам тази жена повече да идва тук.
Добре ли си?
Мисля, че влоших нещата.
Жадна ли си? Искаш ли да донеса нещо за пиене?
Да. Но не искам газирано.
Може по един сок.
Готово, красавице.
Ако ти кажа нещо странно, ще ме изслушаш ли?
Разбира се.
По кое време се прибират вашите? - След седем.
Готино.
Какво искаше да ми кажеш? - След като се върнеш.
Какво е странното нещо, което щеше да ми кажеш?
Да го оставим за после.
Откачено е, но бих го направил отново.
Не, благодаря.
Донесох ти сок. - Райън! Боже мой!
Какво, по дяволите, става? Гадост!
Ще донеса кърпа.
Сигурно съм я оставил до ръба.
Лепне. - Да. Съжалявам.
Не е по твоя вина.
В четвъртък имам тест по химия.
За какво е? - Йонизация.
Минах го. Трябва ли ти помощ?
Няма нужда. Уча по-добре сама.
Трябва да те видя отново.
Аз също. - Имам предвид за по-дълго.
Ти искаш ли? Не забравяй, че всичко зависи от теб.
Ти решаваш. Ти контролираш.
Бих казала, че вече контролирах.
Да. Така беше.
Хареса ми.
След седмица нашите заминават в командировка на майка ми.
И ще те оставят? - Да.
Ела ако искаш.
Ами Тайлър? - Това е единственият проблем.
Добре. Ще се погрижа за него.
Как? - Имам рецепта за Золпидем.
Ти моят фармацевт ли си? - Знам какво да предписвам.
Мисля, че съм влюбен в теб.
Я млъквай.
Боже мой. Уплаши ме. - Извинявай. Съжалявам.
От колко време стоиш там? - Току-що влязох.
Не се дръж странно. Влез, ако искаш. - Добре, добре.
Станало ли е нещо?
Не. Има...
Има само няколко...
Ще се справиш.
Винаги съм знаел, че с майка ти сме много различни.
Знаех го от самото начало. - Не говори глупости.
Но мисля,... че ми харесва, тя да взима всички решения.
Знам, че това я прави щастлива. Така че нямам проблем с това.
Какво се опитваш да ми кажеш? - Добре, какво се опитвам да ти кажа.
Добре, моята майка.
Баба ти, беше много набожна.
Знам го. - В смисъл,...
Дори повече, отколкото предполагаш.
До степен, че беше за подбив с нейните католически работи.
Аз съм нагледен пример. Дала е името ми едва след кръщенето ми.
Затова реших твоето презиме да е Блу.
Защото Блу,
е готино име. Разбираш ли?
Но не е име на светец.
За майка ми това беше голям проблем.
Ето защо нямах куража да го направя първото ти име.
Въпросът е,
че с майка ми не се разбирахме.
До последно преди да умре.
И си мисля...
Може би, защото помъдрях, се запитах...
"Какво разбирам аз?"
Може би е била права.
За Господа, смъртта, Вселената.
Нямам готови отговори.
Дори не знам правилните въпроси.
Това, което се опитвам да ти кажа, е...
... че ти вярвам.
Тук има нещо.
С нас е.
И по някаква причина, ти го... усещаш.
По някаква причина ти си по-различна от нас.
Толкова възвишена.
И се надявам, че никога няма да се промениш.
Добре, добре.
Вижте, съжалявам. Останалите не смятат, че имаме нужда от помощта ви.
Не е нужно да влизам. Само ви казвам, убедена съм
че той е тук, защото има нещо, което предстои да стане.
Нещо лошо. - Това не ни помага особено.
Касае прозорец. Който не се отваря.
Съжалявам. - Прозорецът. Видях прозорец.
Много мило от твоя страна. - Два дни са.
Щом можем, да се възползваме. - Да.
Сега е удобен момент. - Ще бъде адски скучно.
Ще се оправя. - По цял ден съм на срещи.
Затова си взех книга.
Алън Дойл ще идва ли?
Сигурно. Всички от правен отдел. Защо? - Само питам.
Фирмата е голяма.
Може би трябва да се видим с него. Двамата. Заедно.
Защо ще се срещаме с Алън Дойл?
За да преценим рисковете.
Кои по-точно? - Онези, които са заплаха за теб.
Кои по-точно, Крис? - Стига.
Мислех да си тръгна. Наистина. Но съм тук.
И ще бъда до теб.
Ако ми позволиш, заедно ще разрешим това.
Ти... не разбираш. - Тогава ми обясни.
Закъсняваме.
Или поне аз. - Остави, ще я взема.
Тръгваме.
Клои, Тайлър, тръгваме.
Връщаме се най-късно в неделя, в шест.
Заредих ви пари. Поръчвайте от същото място, за да пестите от таксите.
Клои! Тайлър!
Хей, тръгваме.
Лек път. - Благодаря.
Чао, миличка.
Ела тук.
Ако има нещо ми пиши. - Добре.
Обичам те.
Къде е Тайлър? - Под душа. Ще му кажа.
Не канете никого, чу ли?
Не ти вярвам, но както и да е.
Бъди разумна. Глупаци колкото искаш.
Разбрах. - Говоря сериозно. Обичам те.
Здравей?
Здрасти, брат. - Здравей, пич.
Това е отпреди три години. - Абсолютна класика е.
О, имаш нещо за жаден тип.
Знаеш, че съм насреща.
Все едно ще пия от алкохола на майка ти.
Имаш ли портокалов сок?
Да, държим го на рафта за лигльовци.
Чаткаш ли? - Сетих се.
Добре.
Онова момиче Симон... - Да?
Случая с Джимбо.
Какво за нея?
Тръгна си, пич.
Замина в ментален отпуск.
Сигурно няма да се върне.
Сериозно ли? - Да.
Някои хора не могат да го приемат.
Просто не могат да се справят.
Сигурно ще свърши в "Свято сърце."
Там свършват всички. - Да.
За моя силен човек. Ние оцеляваме.
Добре, дали да не...
Става. Още по едно?
Да.
Наздраве.
Тайлър.
Тайлър!
Влез.
Здравей, секси. - Здравей.
Добре ли си?
Да.
Не ти личи. - Къде е Тайлър?
Казах ти. Ще се погрижа.
Къде е той?
На Тайлър му се доспа.
Нещо нередно ли направих? - Не. Не, аз...
Не искам да го правя.
Мамка му. - Съжалявам.
Направил съм нещо нередно. - Не, не си. Не си.
Аз съм причината. В мен е проблемът. Просто...
Не съм добре.
Не се чувствам стабилна.
Заради това е.
Не искам. С всеки.
Има нещо, с което трябва да се справя. Това е.
Леле.
Такъв боклук съм. - Не си.
Такъв съм.
Аз съм задник.
Преживявам нещо, разбираш ли? Все още не съм готова.
Ясно.
Разбирам, но ...
Толкова съм самотен.
Не си.
Хей, не си.
Може ли просто да поговорим?
Разбира се.
Дори не е нужно да казваме нищо.
Какъв разговор ще е тогава?
Понякога не е необходимо.
Добре.
Просто... се отпусни.
Настани се удобно.
Нищо няма да се случи.
Ти решаваш. Ти решаваш за всичко.
Мамка му, така е.
Това харесва ли ти?
Да.
Да ти говоря, докато заспиш.
Може би.
Действа меко.
Чувството е приятно.
Не чувствам самота, когато говоря с теб.
Радвам се.
Харесва ли ти?
Харесва ли ти, когато ти казвам, че ти решаваш?
Че имаш контрол?
Да.
Дадох ти нещо.
Харесва ми да давам.
Добре.
Другите имат власт над нас.
Не се чувствам добре.
Затова го взех.
Взех го.
За да го дам.
Признавам си.
И го правя отново.
Наистина, Клои...
Много,
се потрудих.
Спокойно, спокойно, с теб съм.
Тук съм.
Всичко е толкова крехко, разбираш ли?
Толкова тънко.
Сякаш в миг някой е жив, а после...
вече не е.
Разбери, че този промеждутък е нищожен.
За тази граница говоря, Клои.
Границата между тях.
Постоянно мисля за това.
Мечтая за това. Постоянно...
Виж това.
Знаеш ли колко е тънко?
0,005 от сантиметъра.
Пет хилядни от сантиметъра.
Толкова е.
Чувала ли си за нещо, толкова тънко?
Главата ти може ли да си го представи?
Искаш ли да видиш?
Ще ти покажа.
Ще ти покажа, както показах и на другите две.
Искаш ли да усетиш какво почувства Надя?
Само се виж.
Синтетичен фентанил. Не се произвежда.
Чуваш ме, нали?
Нали?
Аз съм всичко.
Знаеш ли какво ще кажат?
Глупаво момиче. Поредната зависима, която спря да диша.
Точно като всички други...
глупави,... шибани,... момичета.
Клои?
Остави я!
Мамо, хайде.
Още една минута.
Отвън сме. Остани колкото искаш.
Това е той! Това е той! - Ребека!
Детето ми! - Хей, хей.
Мамо. - Моето момче! Моето...
Той те спаси.
Моето момче! Момчето ми.
Той се върна. Върна се, за да те спаси.
Спокойно. - Всичко е наред.
Превод и субтитри: Un3xp3cteD