РОКИ МАУНТИНС, КОЛОРАДО, 1957 г.
Ало?
Хоуп. Хоуп Адлър?
Кой е?
Алпийско езеро.
Това е младежки лагер в планините.
Аз...
Имах тези сънища.
Седем числа.
Няма код на зоната, така че това обаждане е локално.
Вие сте тук в Колорадо, нали?
Числата бяха издълбани в лед.
Да. Да!
Кой е това?
Кой сте вие?
Ало?
Ало? Чуваш ли ме?
Ало?
ЧЕРЕН ТЕЛЕФОН 2
Бой! Бой! Бой!
СЕВЕРЕН ДЕНВЪР 1982 г.
Фин! Фин!
Фини! - Моля те, спри. Моля.
Свърши ли? - Да.
Стой далеч от мен.
Някой друг?
Какво, по дяволите, беше това? - Нов ученик.
Биеш нови ученици сега? - Той започна.
Какво стана този път? - Обичайното.
Чух, че си гангстерът, който е убил сериен убиец.
Не изглеждаш толкова як. - Наистина ли го каза?
Да, каза го.
Трябваше ли да бъдеш толкова жесток с него?
В такава ситуация, колкото повече кръв, толкова по-добре за публиката.
Доказва по-силна точка. - Няколко пъти показа тази точка,
че това, което всъщност правиш, е по-малко „не се занимавай с мен“ и
повече „аз съм човекът, когото трябва да победиш“.
Хей, Гуен, Фин. Страхотна битка, човече.
Благодаря, Ернесто. - Здравей, Ърни.
Тази вечер ще отида до Сивик Сентър да купувам билети за Дюран Дюран.
Билети за Дюран Дюран? - Точно това каза.
Саймън Ле Бон е толкова добър.
Ще ходиш ли, Гуен? - Иска ми се, но билетите са скъпи.
Аз черпя, щях да купя два и без това.
Готино е да има с кого да отидеш, който също е фен.
Наистина ли? - Наистина.
Това ще бъде страхотно. - Считай го за свършено.
Трябва да отида на час по дърводелство.
Чао.
Знаеш, че това е среща.
Не, не е. - Да, така е.
Добре, какво ще стане, ако е среща?
Не знам, просто не го харесвам.
Не разбирам защо. Той е много мил.
Не мислиш ли, че Робин би искал да се грижиш за по-малкия му брат?
Това не значи да му даваш да играе с малката ми сестра.
Не бъди вулгарен, тъпак.
Добре дошли обратно в Нощен Полет. Ето немската
група ФЕКС с новия си хит, "Метро в съзнанието".
Лека нощ, сине. Отивам да си лягам.
Лека нощ. - Не оставай до късно.
Да, разбира се.
Ако се опиташ да ме докоснеш, ще ти одраскам лицето.
Това лице?
Не искам.
Не казвай на татко. Махай се, глупако.
Аз не съм доносник.
Добре ли си? - Добре съм.
Не, аз... исках да кажа... - Не искам да говоря за това.
Добре е, че се чувстваш така.
Ти не знаеш как се чувствам.
Не, но...
Знам, че, каквато и да е твоята емоция, е добре.
Алпийско езеро
Какво правиш?
Хей, Гуен.
Гуен, събуди се. Какво правиш... Защо си толкова студена?
Фин?
Всичко е наред. Отново ходеше насън.
Боже, кожата ти е ледена.
Сънувах лош сън.
Добре. Просто... върни се в леглото. - Казах, че сънувах лош сън.
Чух те. Връщай се в леглото.
ДУХОВНИ ИЗМЕРЕНИЯ
ИНТЕРПРЕТИРАНЕ НА СЪНИЩА ДУХОВЕ И ПОЛТЪРГАЙСТ
Хей, вещице.
Здрасти, Гуен. Здрасти, Ърни.
Виж това. - Страхотно.
Не мога да повярвам.
Интересуваш се много от това, всички тези езотерични неща, нали?
Какво имаш предвид духове? Поглед към отвъдния свят?
Да. - Да, вярвам във всички тези неща.
Яко.
Донесох ти нещо друго.
Ернесто, това Лотерия ли е? - Да.
Баба ми ги продава в магазина и си помислих, че изглеждат готино.
Те са като таро. - Красиви са.
Искам да кажа, могат да се ползват като таро.
Ако имаш дарба, те могат да ти покажат неща.
И ти имаш това, нали? - Какво имаш предвид?
Искам да кажа, имаш сънища и
такива неща, и те... те ти показват неща?
Откъде чу това?
От родителите ми.
Преди, те казаха, че полицията е получила анонимен сигнал, в който...
където, тялото на Робин.
Казват, че си била ти. Че ти си го сънувала.
Или нещо такова. - Не обичам да говоря за това.
Защо не? Защото е странно.
Аз съм странна. - Може би харесвам странното.
МАГАЗИН ЦИГАРИ И ПОДАРЪЦИ
Съжалявам, но не мога да ви помогна.
НЕ РАБОТИ
Ало? - Ало?
Кой се обажда?
Хоуп. Хоуп Адлър. Кой е там?
Казвам се Гуен. Откъде се обаждате?
Алпийско езеро. Това е летен лагер в планините.
Как получихте този номер?
Аз... Имах тези сънища.
Седем числа.
Без код на зоната, така че това обаждане е локално.
Вие сте тук в Колорадо, нали? - Да.
Числата бяха издълбани в лед. - От момчета.
Под вода. - Да. Да!
Имах същите сънища, но момчетата дълбаеха букви.
Кой е това?
Коя си ти? - Казвам се Гуен.
Ало? Казах, че името ми е Гуен.
Ало? Чуваш ли ме?
Не трябва да си тук.
Хей, Гуен. Гуен.
Наистина ли съм тук? - Добре си.
Отново ходеше насън. Дойде тук насън. Чух те да си тръгваш и те последвах.
Чувствам се луда. Какво по дяволите?
Погледни ме. Хей, хей. Добре си, добре си.
Аз... бях по телефона. Фин.
Говорех с майка.
Било е само сън. - Не, беше...
сън, да, но тя беше там.
Тя ми се обади. От младежки лагер.
Младежки лагер?
Тя се свърза с мен оттам нарочно.
Хайде. Да те измъкнем оттук.
ПОХИТИТЕЛЯ ГОРИ В АДА
МЛАДЕЖКИ ЛАГЕР АЛПИЙСКО ЕЗЕРО
Какво е това? - Лагер Алпийско езеро.
Лагерът, от който ми се обади майка. Трябва да отидем там.
Гуен, спри.
Беше само сън.
За истинско място. Място, което открих, докато сънувах.
Това е християнски младежки лагер близо до Силвърторн.
Приемат кандидатури за СК за зимен лагер.
Какво е СК? - Стажант-консултант.
Няма да бъда консултант на ученици в някакъв странен християнски лагер,
за който си сънувала. Не, ще бъдеш консултант.
Не, няма.
Хайде де, татко те кара да си намериш работа, а също и плащат.
Можем да разберем какво майка... - Казах не.
Какво става?
Гуен иска да работим в някой християнски зимен лагер.
Лагер Алпайн.
Майка ти работеше там.
Кога? - Много преди да се запозная с нея.
Затвори през 58-ма.
Как разбра за това място?
Някои деца в училище. Казаха, че е добър начин да изкараш пари.
Християнски лагер.
Деца, знаете, аз не...
Не харесвам много от тези религиозни неща, нали?
Просто работа, татко.
Мама работеше там. Не съм луда.
Не съм казал, че си луда.
Само да съм чул, че караш тази кола по-бързо от 55.
Да, сър. - Искам дъщеря ми да е невредима.
Разбираш ли? - Да, сър.
Каза ли нещо друго? - Да, сър.
Аз... искам да кажа...
Не ми харесва как я гледа. - Да, аз също.
По дяволите. Чакай. - Чакай, какво?
Добре. Отивай да се грижиш за сестра си.
Направи ми услуга, докато ме няма. - Да, каквото и да е, сине.
Не се напивай.
Кога ще повярваш, че съм приключил с всичко това?
След две седмици ще получа чипа си за три години.
Ще го имам, когато се върнеш.
Ще се видим след няколко седмици. Добре. Чудесно.
Най-накрая ще имам малко спокойствие на това място.
Не виждам пътя. - Това не е безопасно.
Можем да се изтърколим от скала и дори да не разберем.
Спри колата.
Какво ще правиш?
Ще тичам пред колата, за да ви напътствам. Просто ме следвайте.
Следвайте ме!
Мандо! Намерих вашите изгубени консултанти.
Направо, още 18 метра. Паркирайте, където искате.
Благодаря. - Вие трябва да сте сем. Блейк.
Да, как разбрахте? Затвориха И-6 при Силвърхорн.
Вие сте единствените, които не са получили обаждането навреме.
Аз съм Армандо. Или просто Мандо, ако искате.
Хайде. Елате с мен. Нека влезем вътре.
А какво стана с всички деца? Не трябва ли да пристигнат утре?
Лагерът е отменен. Няма да разчистят пътищата, докато бурята не премине.
Колко души стигнаха тук? - Само вие тримата.
Персоналът по поддръжката е тук от седмица, иначе сте сами.
Съжалявам да го кажа, но засега сте заседнали тук.
Хайде, Гуен. Ти си с мен.
Това е. Избери си легло, което искаш.
Отоплителите са включени, просто им дайте няколко минути.
Ще стане топло за нула време, нали така?
Приятна вечер, деца. Сладки сънища.
Трябва да спя тук сама? - Боя се, че да.
Законът изисква отделно настаняване за непълнолетни от мъжки и женски пол.
Бих останала тук с теб,
но не съм регистриран консултант, така че не става.
Но моята кабина е точно там, ако имаш нужда от нещо.
Лека нощ.
Съжалявам, но не мога да ви помогна.
Кой се обажда?
Ало? Има ли някой там?
Ало, Фини?
Адът не е пламъци, Фини.
Лед е.
Нищо не гори като студа.
Гуен. Гуен!
Гуен, Гуен, Гуен! Гуен, Гуен, погледни ме!
Погледни ме! Събуди се! Събуди се!
Какво ми се случва? Боже, чувствам се луда.
Сънувала си. Добре си. - Чувствам се луда.
Добре си. Добре си.
Добре си.
Гуен.
Имах лош сън.
Добре ли си?
Ела, легни.
Боже...
Моля те, не ми позволявай да сънувам отново тази вечер.
Моля те.
Добре ли си? - Да.
Събудих ли те?
Не.
Беше ли наистина? - Кое?
Говориш ли с Господ така? - Да.
Мислиш ли, че е странно? - Не. Не, въобще не.
Аз... мисля, че е яко.
Мислиш ли, че е яко, че говоря с Исус?
Да. Искам да кажа, може дори да е по- яко, ако го наречеш Хесус.
Знаеш ли, майка ми е католичка до кости.
Тя ще хареса, ако излизам с някой, който се моли.
Излизаме ли?
Просто казвах...
Че съм добро християнско момиче?
Разбира се. Защо не?
Майка ми също беше християнка.
Баща ми не искаше да ни възпитава в църква, но...
Задавах много въпроси.
И когато той не беше наоколо, тя отговаряше.
Знаеше ли тя за твоите сънища?
Получих ги от нея.
Това я полудяваше.
Страхувам се, че същото ще се случи и с мен.
Няма да стане.
Ти си силна.
Мислиш ли, че съм странна?
Какво лошо има да бъдеш странен?
Странна съм като майка си.
Бяхте ли близки?
Да.
Мисля за нея всеки ден.
Все още виждам лицето й толкова ясно.
Тя беше красива.
Мисля...че ти си красива.
Ами аз? Мислиш ли, че съм красив?
Фин, гниеща измет. Слушал си ме през цялото време?
Е, аз все още съм тук, така че нямам избор.
Аз мислех, че спи. - Казах ти, че Дюран Дюран е среща.
Ернесто, трябва да поговоря с Гуен насаме.
Ако е за снощи, той знае.
Какво знае? - Защо мислиш, че е тук?
Дойде да ни помогне да разследваме. - Ти си му казала за сънищата си?
Да, Фин, знам за сънищата й. И за обажданията, които получаваш.
Гуен. - Можем да му се доверим.
Добре, но не трябваше да го казваш ти.
Не съм казал на никого. - Защото нямаш приятели.
Аз... имам приятели.
Кажи един. Един, когото си довел у дома, за да си прекарате времето.
Един, за когото дори си споменал в разговор.
Гуен, не беше твоя работа да казваш. - Трябва да кажа на някого, Фин.
Никога не искаш да чуеш за сънищата ми.
Не е вярно. - Виж това!
Това се случи снощи в съня ми.
Едно от децата ме хвана.
В... в съня ти?
Гуен, това е лошо. - Добро утро, лагерници!
Още един славен ден, даден от Бог, тук в лагера Алпийско езеро.
Закуска в столовата. Елате да хапнете!
Откъде тези татуировки?
Затвор. Но това беше отдавна.
Новините съобщават, че това е най-лошата снежна буря от 46-а.
Денвър е затворен. Най-добрият сценарий е два дни, може би три.
Може да е и по-дълго.
Запознахте се с племенницата ми Мъстанг.
Тя работи в конюшните и в кухнята с мен.
Мъстанг? Като колата?
Като коня.
Колко други хора има тук?
Само Кенет и Барбара, които управляват офисите.
Останалият поддържащ персонал си тръгна, преди да затворят пътищата.
И така, как спахте всички?
Добре. - Добре.
Разбрах, че спахте с момчетата.
Мога да загубя лиценза си за къмпинг заради това. Не го повтаряйте.
Сега, на въпроса за 64 000 долара: Защо сте тук?
За да бъдем консултанти в лагера. - Не, аз... Разбирам това.
Никой от вас никога не е посещавал тук като къмпингар и
никой от вас не е посочил църкви в своите заявления,
така че това означава, че не сте получили от нашите флаери.
И така, защо сте тук?
Не ме намесвайте, моля.
Майка ни е идвала тук.
Като къмпингар или съветник? - Съветник. Казваше се Хоуп Адлър.
"Беше?"
Тя почина преди седем години. - Съжалявам.
Спомняш ли си я?
Много деца минават оттук.
Знаеш ли нейния прякор в лагера?
Персоналът и съветниците, те имат прякори в лагера.
По-лесно е за децата да запомнят кой кой е.
Звездна светлина.
Вие сте деца на Звездна светлина? - Значи я помниш.
Много добре. Тя беше истинска светлина, тази жена.
Съжалявам, че сте я загубили.
Мога ли да попитам как е починала?
Тя се самоуби.
Аз... Съжалявам много.
Вижте, аз...
Радвам се, че ни намерихте.
След като хапнете, трябва да се обадите на
семействата си и да им кажете, че сте добре.
Има телефон в офисите на лагера.
Чакай, ами външният телефон с монети?
Това нещо е мъртво като диското. Не е работил повече от десетилетие.
Този мъртъв телефон звънна снощи. - Вдигна ли?
Да, сигурен съм, че беше той.
Той? - Искаш да кажеш, онзи той?
Боже мой. - Какво каза? Какво искаше?
Какво? - Пак звъни.
Отиди да се обадиш на татко. Ще се срещнем, когато свърша.
Имаш нещо да казваш? Кажи го тогава.
Студено е тук.
Кой е?
Не помня.
Какво ти се случи? - Не знаем.
Не помниш нищо? - Трима сме.
Добре. Къде сте?
Студено е тук. - Студено къде?
И е тъмно. - Кажи ми къде сте.
Не знаем.
Казвам се Фин. - Помогни ни, Фин.
Трябва да се опиташ да си спомниш нещо. Как умря?
Не помним.
Страх ни е, Фин. - Разбирам.
Добре, какво... - Не трябва да сме тук.
Какво?
Това не е мястото, където трябва да бъдем. Не трябваше да сме тук.
Нещо лошо ви се е случило.
Помогнете ни. Моля, помогнете ни.
Кажи ми. Кажи ми как мога да помогна.
Намери ни, Фин. Моля, Фин. - Помогнете ни! Намерете ни!
Трябва да дойдете да ни намерите! Не искаме да сме тук!
Да, затрупани сме от сняг и тук. Просто изчакайте.
Сигурен съм, че ще ви извадят оттам за нула време.
Обичам ви. Чао.
Добре дошли обратно в новините на KMGH.
Бурята парализира целия район. Силните ветрове и навявания направиха
всички пътища непроходими. Полицията в няколко града издаде забрана
за движение на превозни средства.
Ограниченията още са в сила за тези, които нарушат заповедта...
Да, Джейк, слушай, искам услуга.
Персоналът на компанията приключи ли почистването на имота?
Езеро Алпайн Младежки лагер
Извинете.
Имате ли някаква литература за историята на езерото?
Имаме брошура.
По дяволите. Няма ли нещо по-задълбочено?
Не, няма публикувана история на лагера Алпийско езеро.
Ние сме младежки лагер, а не исторически клуб.
Барбара, това са гости.
Не, Кенет, това е младата дама, която реши да се промъкне
в момчешката барака миналата нощ.
И така, с какво точно можем да ви помогнем, миличка?
Вижте, просто искаме да знаем за някои деца,
които може да са били убити тук в миналото.
Няма нужда да знаете нищо за това. - Не?
Не.
Филипяни 4:8 ни казва да мислим за нещата, които са хубави.
Филипяни 4:8 също казва да мислим за нещата,
които са истинни, справедливи и честни, нали, Барб?
Барбара. - Не знаем подробностите.
Това не е някакъв обладан лагер на духове.
Това е християнска организация. Не обсъждаме подобни неща тук.
Но тук се случиха някои ужасни неща, нали?
Винаги ли си била толкова мръсна и вулгарна?
Винаги ли си била толкова лицемерна?
Мисля, че двамата трябва да си тръгнете сега.
Да вървим.
Ще се моля за вас.
Ало?
Кой е? - Хоуп. Хоуп Адлър.
Кой е там? - Не мога да те видя. Къде си?
Алпийско езеро.
Това е младежки лагер в планините.
Тъмно е. Как ме намери?
Сънувах го.
Седем числа.
Няма код на зоната, така че това обаждане е локално.
Вие сте тук в Колорадо, нали?
Къде бяха числата?
Числата бяха издълбани в лед.
Ледът на езеро? - Да. Да!
Трудно е да си спомняш неща тук. Толкова е студено и тъмно.
Кой е това?
Кой си ти? - Не помним.
Ало? Ало? Чуваш ли ме?
Не трябва да сме тук.
Ернесто! Събуди се!
Не си длъжен да вдигаш, човече. - Да, трябва.
Имаш само едно задължение: да се грижиш за сестра ми.
Обещавам.
Здравей, Фини.
Какво искаш?
Отне ми много време, но вече си спомням.
Ти си мъртъв.
Фини.
Ти от всички хора знаеш, че "мъртъв" е просто една дума.
Кажи ми защо си тук.
Защо мислиш, че съм тук?
Защото знаеше, че ще бъдем в капан.
Гуен? Гуен! Гуен!
Мислеше ли, че нашата история е свършила, Фини?
Наистина ли вярваше, че можеш да направиш
това, което направи с мен и това да е краят?
Не се страхувам от теб. - Защо трябва да се страхуваш?
Ти ме уби. Ти победи.
Кажи ми какво искаш. - Това, което винаги съм искал от теб.
Какво? Искаш да ме изплашиш?
Знаеш също толкова добре, колкото и аз, че страхът е просто загрявката.
Гуен! Гуен!
Какво правиш? Три сутринта е.
Гуен не е в стаята си. Не знам къде е.
Позна ли какво е?
Какво искам от теб?
"Искам" дори не е правилната дума.
По-скоро е ненаситен копнеж.
И така, позна ли? Не?
Добре. Ще ти кажа, Фини.
Какво искам, е това.
Искам да те нараня по начини, които
дори не можеш да си представиш.
Ще платиш за това, което ми направи.
Накара ме да убия брат си.
Човекът, когото обичах най-много на тази земя!
И после ти ме уби!
И така сега ще те унищожа, Фини...
...като унищожа това, което обичаш най- много.
Отмъщението е мое.
Гуен! Гуен!
Гуен!
Помощ! Помощ!
Гуен. Гуен, събуди се. Гуен, събуди се.
Гуен, будна ли си? Гуен, будна ли си?
Събуди ли се?
Имаш дявол в себе си, дете.
Бях на тази земя много години.
Видял съм много неща, които не мога да обясня.
Но никога не съм чувал за някой, който има сънища като твоите.
Откъде мислиш, че идват? - Тя е обладана.
Боже мой, Мандо, не е ли очевидно?
Не съм обладана, ти си просто лицемерна клюкарка.
Мислиш ли, че това е смешно, Мъстанг? - Опитваш ли се да ти отрежат рогата?
Да, правя го. - Защо не си гледаш работата?
Спри да се държиш така, сякаш виждаш нещо страшно за първи път тук.
Спри.
Всеки един от нас е виждал или чувал странни неща тук, особено ти, Барб.
Барбара. - Замълчете и двамата.
Гуен, твоите сънища...казваш, че ти показват бъдещето?
Понякога. Други пъти, мъртвите ми показват неща от миналото.
Какви неща? - Като най-малкото изчезнало момче.
Феликс?
Той тичаше за живота си, облечен в жълто яке.
А най-високото момче носеше бяло яке. - Спайк.
И надраска букви върху леда: "ДБХ".
Мисля, че главата му е била отсечена на пъна в гората.
Господи! - Третият момък носеше дънково яке.
Беше напълно изгорял, сякаш е бил сготвен във фурна.
Как разбра това? - Мандо.
Гуен, игнорирай всички останали в стаята.
Сега сме само ти и аз.
Момчето, което беше изгоряло, как разбра за това?
Току-що ти казах. Той дойде при мен насън.
Иска да го намеря. Всички искат.
Няма да намерят покой, докато не бъдат открити.
Добре ли си, Мандо? - Мандо?
Парчета от дънковото яке на Калвин О’Кийф бяха намерени от полицията.
Само те знаеха тази подробност.
Полицията, бившият собственик на лагера и аз.
А какво да кажем за това, което видяхме в кухнята? Това не беше сън.
Чувал ли си за Похитителя? - Да. Кой не е?
Уби няколко деца, а след това беше убит, когато един избяга.
Да, неговото име беше Фини нещо си.
Фини Блейк. Фини Блейк?
Боже мой.
Гуен, кога започна всичко това?
Преди седмици, когато майка ми ми се обади от този лагер насън.
Искаше да дойда тук. - Какво общо има това с Похитителя?
Не беше дяволът, който ме нападна в кухнята. Той беше.
Можех да го видя. Той е тук.
Това е от последната година на лагера, преди да го затворим.
Аз бях готвачът в лагера тогава. Ето ме мен, а ето и твоята майка.
След като Харлан, собственикът, затвори това място,
аз продължавах да идвам тук,
да се разхождам из района, да търся тези деца.
След това, когато Харлан почина, купих това място
на търг за жълти стотинки и го отворих отново.
Обещах на родителите им, че няма да спра да ги търся, докато не ги открия.
Така че всеки ден, ако времето позволява, аз все още
се разхождам по пътеките, копаейки всяка купчина пръст.
Не минава и една сутрин, без да се моля на Господ да открия тези момчета.
Не знаех, че ще ми изпрати теб.
Но сега, когато си тук, няма да пропусна
възможността да успокоя тези деца веднъж и
завинаги, за тях, за техните семейства и за мен.
Няма начин. - Какво им има на това семейство?
Той е тук. Това е Похитителят.
Сигурен ли си? - Познавам го и знам лицето му.
Това е Бил. Дивият Бил.
Той работеше по поддръжката.
Наричахме го "Дивият Бил",
защото носеше кафяв кожен колан за инструменти,
разхлабен около кръста му,
и имаше дълга, вълнообразна коса като Дивия Бил Хикок.
Дивият Бил Хикок.
"ДБХ." Тук е започнал.
Тези момчета бяха първите му жертви. И Дивият Бил стана "Похитителя".
Мандо, кога започнаха странни неща да се случват тук?
Не и преди няколко години. - 1978-ма?
Навярно. - Тази година го убих.
И духът му беше освободен да се върне тук.
Добре, но защо би го направил?
Може би духът му черпи сила от страха на жертвите си,
защото техните духове не са в покой.
Как да намерим тези момчета?
Телата им са под вода, в замръзнало езеро, мисля.
Полицията не е ли претърсила езерата? - Не. Защо?
Езерата бяха замръзнали, когато момчетата изчезнаха.
Езерото Мару е мястото, където водим къмпингуващи на риболов на лед,
така че съхраняваме оборудването си там.
Бил го използваше за хокейните мачове на децата. Той беше добър скейтър.
Това е единственото езеро, където той щеше да
има инструментите да направи дупка в леда и...
да изхвърли телата. - Добре, ако намерим
Феликс, Кал и Спайк, да им позволим да починат, както казваш,
това ще премахне силата на Похитителя?
Мисля, че да. Да.
Добре, тогава.
На разсъмване отиваме към езерото Мару и търсим тези момчета.
Много смешно, Мустанг.
Виж какво ме накара да направя.
Ти ме накара да убия брат си.
Знам, че си там, Бил.
Няма да имаш тези момчета завинаги.
Името ми не е Бил.
Див Бил, Похитителя.
Злото е зло.
Искам да те нараня.
Ще си върнем тези момчета, Бил.
Името ми не е Бил!
Дяволската маруля не е позволена в имота на лагера.
Тогава ме уволни.
Наистина си преминал през много, нали, хлапе?
Има... има определен поглед в очите на един млад мъж.
Някакъв, тих гняв, някаква...
дълбока ярост, когато е видял твърде много или е направил твърде много.
Имал ли си в много битки, Фин?
Да, и? - Така че, ето какво знам.
Зад този вид гняв се крие страх.
Не се страхувам от нищо. - Знам за нещо, от което се страхуваш.
Наистина? Какво е това?
Че не можеш да защитиш сестра си.
Когато бях на улицата, избрах грешен път.
Вместо да се изправя срещу страховете си, избрах гнева.
Правиш същото. Виждам го.
Фин, сине... това е професията ми.
Срещам половин дузина деца като теб всяка година.
Деца, на които казват, че трябва да бъдат такива.
Ти си по-силен, отколкото си мислиш.
Беше достатъчно силен, за да убиеш Похитителя, и си
достатъчно силен да оставиш случилото се с него зад гърба си.
Не знам как да го направя.
Трябва да се изправиш срещу чувствата си.
Не можеш просто да ги задържаш вътре и да притъпиш всичко.
Трябва да се изправиш срещу тях, и тогава можеш да ги пуснеш.
Той иска да убие Гуен, да ме нарани.
Няма да позволим да се случи.
Взимам това със себе си. - Хайде, човече. Трябва ми.
Помагам ти. Това дори не е добра стока.
Тръгваме към езерото след час, при изгрев-слънце.
Бъди готов.
Аз и Ернесто ще сменяме дежурства, за да те пазим, така че...
Ако имаш кошмар, ще те събудим.
А какво ще стане, ако не можете?
Тогава се бори!
Това е твоят сън, нали?
Той го прави повече от това.
А какво да кажем за книгите, които четеш за сънищата?
Знам, че трябва да има нещо, което можеш да опиташ.
Той е твърде силен.
И аз така мислех някога.
Тя заспа. - Мога ли да те попитам нещо?
Наистина ли говори с брат ми там в мазето?
Да. Да, говорих.
Какво ти каза?
Той каза, че баща ти не се е върнал от Виетнам, защото не е могъл
да изостави приятелите си. И че няма да ме изостави.
Наистина? Да, това... това наистина е бил Робин.
Мислиш ли, че все още е тук?
Аз... аз наистина не знам какво има от другата страна, но има нещо.
И се надявам, че е добре. И се надявам, че е там.
Но ако не е, не съм аз този, за когото се грижи тук.
Събуди ме след четири часа.
Уайлд Бил.
Не, не, не, не. Ти оставаш в леглото тази вечер.
Мамо!
Приличаш на майка си.
Защо е тук?
Милост, може би.
Към теб, имам предвид. Една милост към теб.
Милост?
Това е, което мога да направя.
Майка ми сънуваше Били Шоуалтър, разносвачът на вестници.
Той беше първото дете, отвлечено в нашата област.
Тя разбра, че ти го взе, нали?
Не е ли очевидно?
Добрата воля тук е да ти покажа истината,
преди да направя това, което трябва да направя.
Оставете всяка надежда, вие, които влизате тук.
Тя не се самоуби.
Ти я уби!
Не. Не, не, не, не.
Не, не, не. Не, не.
Не! Какво направи? Какво направи?
Какво направих? Какво...
Не, не!
Това е различно от сън.
Аз създадох това от омразата си и от
спомените, които адът ми позволи да запазя.
Адът е по-различен, отколкото си мислиш.
Те вземат най-добрите части от теб, човешките части,
и оставят само най-лошите, само греховете.
Аз съм бездънна яма от грехове.
Какво мислиш, че се случва, когато умреш в този свят?
Ще се събудя. - Може би.
Или може би...
просто умираш.
Време е да разберем.
Ало? - Трябва да се скриеш.
Гуен! Гуен! Събуди се!
Гуен! Гуен, събуди се!
Фин! Мъстанг! - Гуен.
Какво й е? - Гуен!
Гуен, събуди се! - Гуен!
Гуен? Гуен, събуди се. - Гуен!
Гуен, събуди се. - Гуен, събуди се!
Гуен, събуди се! - Гуен, събуди се!
Гуен, събуди се!
Гуен!
Лошо момиче, Гуен.
Да те е.ат с динозавърска п.шка
Дързък език за толкова младо момиче.
Какво правиш?
Ако някой се опита да отнеме властта, която имам,
имам пълното право да се защитавам.
Мандо.
Кажи на момчетата, че ми липсват.
Мандо!
Гуен, събуди се!
Гуен! - Гуен!
Притискай! - Разбрах.
Добре, помогни ми да я обърнем. - Гуен.
Гуен, събуди се. Гуен?
Гуен, чуваш ли ни? - Гуен, събуди се.
Притисни раната. - Разбрах.
Диша ли? - Трябва да се събудиш, Гуен.
Гуен, Гуен, ако ме чуваш, трябва да се бориш! Гуен, бори се!
Ти не ме доведе тук. Аз дойдох сама.
Избрах да дойда тук и мога да си тръгна, когато искам.
Сега разбирам. В съня си имам сила и аз.
И какво?
Какво правиш? - Не е ли очевидно?
Боря се, ти отвратителна, гнойна рана.
Довиждане, Уайлд Бил.
Мандо. - Мандо!
Мъртъв ли е?
Намерих... Намерих Феликс.
Намерих го. Намерих Феликс.
Мустанг? Колко е часът? - Около 4:30.
Какво се е случило? Добре ли си? - Да, добре съм.
Мандо падна през леда на езерото Мару. - Не.
Той е добре, но намери едно от изчезналите момчета във водата.
Всички ще започнем да търсим другите две на разсъмване.
Нуждаем се от вашата помощ. - Не и с това дяволско дете навън.
Казва се Гуен и тя е причината, поради която стигнахме до Мандо навреме.
Това дяволско дете, тя му спаси живота.
Не знам, Мустанг. - Искаш да бъдеш страхлив и нервен,
заключи се в тази стая, докато стане безопасно, давай.
Но това не е истинско християнско поведение.
Слънцето изгрява в 7:00.
Гуен!
Ето те. Добре ли си?
Тате? - Здравейте, деца.
Какво правиш тук?
Чух, че сте затрупани от сняг, затова помолих за услуга.
Слава Богу. Най-накрая ще те измъкнем оттук.
Трябва да останем.
Какво? - Трябва да останем.
Какво става? - Работата ни тук не е свършена.
Той я преследва, тате. Той... Кой е "той"?
Той.
Не знам, Гуен...
Това пак ли са сънища? - Тате, недей.
Добре, махаме се оттук. Да вървим. - Ще си взема нещата.
Аз не тръгвам никъде.
Гуен. Ще те убие. Разбра ли, и аз не мога да го спра.
Но имаме шанс. Шанс да те защитя, да те опазя.
Ще се грижиш ли за мен, Фин? Дори не можеш да се грижиш за себе си.
Точно като татко, заравяш си главата в пясъка и се оставяш на забвението.
Откъде дойде това? - Видял си какво прави, нали?
Просто го игнорираш, преструваш се, че не го усещаш,
в стаята му, в двора. - Клюкарка.
Не можеш да клюкарстваш за това, което всички вече знаят, глупако.
Изпушваш живота си, за да се престориш, че това не се е случило.
Е, случи се, Фин, случи се на тези деца. И се случва сега, двамата
просто искате да избягате и да се скриете, както винаги. Бутилка...
Замълчи!
Всичко, за няколко часа, сякаш това, което ти се случи в мазето,
не беше истина! - Замълчи!
Мислиш ли, че знам, че беше истина?
Мислиш ли, че не знам, по дяволите, че беше истина?
Това е всичко, за което мисля.
Ти не знаеш какво беше там долу. Никой по дяволите не знае.
Бях толкова уплашен, по дяволите.
Боже, не искам да съм ядосан повече.
Не искам да се страхувам повече.
Ти си най-смелият човек, когото познавам.
Добре. Гуен, погледни ме, моля те. Знам, че искаш да останеш.
Знам, но ако наистина си в опасност тук, трябва да тръгнем веднага.
Не.
Миличка, съжалявам, но не питам.
Какво ще правиш, татко? Ще ме биеш ли?
Ще си свалиш колана и ще ме набиеш в камиона ли?
Опитай се. Виж дали ще проработи.
Майка ти, ето. Това е тя. Приличаш точно на майка си.
Упорита! Толкова си упорита докрай, дори пред лицето на реалността.
Краят? Краят? Позволи ми да ти разкажа за края, татко.
Майка ми не се самоуби.
Добре. Край. Да се качим всички в проклетия камион.
Не, не, почакай, Гуен. За какво говориш?
Сънищата на мама.
Тя сънуваше за изчезнало момче, нали?
Говореше за лагера, преди да умре. Затова си спомни лагера.
Да, но... Да, и какво? Какво?
Тя го намери много преди да вземе Фин,
и той я видя, и дойде в нашата къща.
Не.
О, Боже мой.
Той ми показа, че я е убил.
Тате, какво беше първото нещо, което каза, когато видя мама?
Какво? - Попита я: "Какво направи?
Какво направи?" И се обвини сам.
Ти каза: "Какво направих?"
Бяхме заспали, когато се случи, когато я намери.
Как иначе щях да знам какво каза?
Не е твоя вина, татко.
Боже мой.
И не е нейна. - Боже мой.
Човекът, който отвлече Фин, я отведе от нас,
защото тя знаеше нещо за него.
Защото мечтите й не бяха просто сънища. И моите също.
Добре, подай ми кабела.
О, Исусе. Не се чувствам добре.
Имам нужда от помощ. Истинска помощ, по дяволите.
Трябва да намерим другите двама момчета, за да
му отнемем силата. Страх ме е, че ще ме убие.
Наистина този път.
Не позволявай това да се случи. Изкарайте ни живи оттук.
Не му позволявай да победи.
Почти сме без светлина.
Може Спайк и Кал да са твърде навътре.
Мисля същото. - Трябваше да ги видим досега.
Спокойно, момиче. Достатъчно направи за днес.
Не, Гуен. Гуен!
Гуен, събуди се. Нуждаем се от помощ!
Хей, Гуен. Гуен, събуди се.
Тя случайно заспа. - Случайно, глупости.
Той е тук.
Боже мой. Кен, Барбара!
Той все още е тук. Продължавайте да търсите.
Къде е той? Къде отиде? Ледът се чупи!
Кабелът!
Фин!
Как се обърнаха нещата.
Ернесто, изведи я оттук.
Спомням си това чувство.
Задушаващо, уплашено, целият свят започва да избледнява.
Внимавай. Минавам. - Добре ли си?
Хвана ли го? - Да. Хванах го.
"О, гробе, къде е твоята победа?"
О, смърт, къде е твоето жило?"
Писание?
Бог не е тук. Ти си сама.
Не. Доведох приятели.
Момчетата са намерени. Безсилен си.
Наистина си в беда. - Адът не е пламъци, Бил.
Лед е.
Не ме плашиш.
Добре ли си?
Добре се справи, татко.
Свърши се. Той си отиде.
Къде отиде?
Момчетата го върнаха там, където му е мястото.
Здравейте. Аз съм Армандо Рейес от Алпийско езеро.
Да. Добре, добре. Да.
Знам, че отдавна не съм се обаждал.
Причината, поради която ви се обаждам, е, че имам новини за Калвин.
Да.
Да, най-накрая го намерихме.
Какво?
Чуваш ли го?
Телефонът звъни.
Значи е за теб.
Ало?
Здравей, миличко.
Мамо? - Да, скъпа.
Нямам много време, но съм аз.
Къде си?
Ти знаеш къде. Прекрасно е тук.
Наистина ли?
Да, толкова е красиво.
Точно като теб.
Липсваш ми, мамо.
И аз ти ми липсваш, мила.
Справи толкова добре. Спаси тези момчета.
Не спасих никого. - Да, спаси.
Освободи ги. Те са тук, където им е мястото.
Чакай. Трябва да те попитам нещо.
Питай ме каквото искаш.
Винаги ли ще съм така прокълната?
Не е проклятие, скъпа.
Никога не е било проклятие.
Трябва да тръгвам.
Кажи на брат си, че го обичам и че Робин казва здравей.
Деца!
Време е да тръгваме. Движете се!
И какво мислиш за този Ернесто?
Можеше и по-зле.
А ти? Момичето Мъстанг ми се струва доста симпатично.
Татко, моля те просто... Просто карай.
Просто казвам.
Дръж очите си на пътя. - Добре, просто казвам.
Превод: parcalev