КАСЕМ (УБИЕЦ)
Вдигни!
Здрасти, Касем.
Какво съвпадение. Защо си тук?
Взел си нещо чуждо.
Аз ли?
Скъпата картина в тубуса на гърба ти.
- На шефа ми е. - Не съм убеден.
Малко е спорно чия е.
Спорно.
Думата има широко значение - противоречиво, несигурно или пък неясно.
Нека ти го изясня.
Сега ще ти просветне.
Добре де.
Това не е нужно.
Само да намеря къде да спра.
Малко сте ме притиснали.
Леко. Дръпнете се! Извинете.
Пазете се!
Ако обичате!
Леко.
Пазете се!
МЪРФ
Люк, самолетът чака.
Няма да се добера до летището. Да измислим друг начин.
Ало, Люк?
Хвани влака от Банкок до Чианг Май.
Ще те чакам на летището.
ХУА ЛАМПОНГ, БАНКОК
Прощавайте.
Дръпнете се да мина.
Извинете! Направете път.
Извинете, дръпнете се.
Ако обичате, дръпнете се!
Пазете се.
Говорите насън.
Казвали са ми.
И казах ли...
нещо скандално?
Зависи от границите.
Нищо уличаващо.
Ще пробвам пак.
За жалост, нямаме време.
Не прибързваме ли?
Да се запознаем?
Колкото по-малко знаете, толкова по-добре, г-н Пардю.
- Явно не сте тук на почивка. - Не.
- По работа. - В коя сфера сте?
Откривам и връщам редки картини.
Понякога в кожени тубуси.
Интересно съвпадение.
И какво следва оттук нататък?
Мисля, че знаете.
Аз съм милостива.
Колегите ми обаче са безкомпромисни.
Изборът е ваш.
Има и трети вариант.
- Нима? - Да.
Доста глупаво не сте отчели свръхопасните ми телохранители.
Не се подвеждайте от безобидния им вид.
Те са вълци в овчи кожи.
Откажете се,
иначе ще бъда принуден да насъскам хрътките си.
Мисля да рискувам.
В такъв случай...
Нека е на вашето.
Обичам щастливия край.
С Касем ли си?
Кой е Касем?
- Люк? - Мърф, и с влака не стана.
Какво?
О, не.
Други варианти?
Само секунда.
На час път пеша има автобусна спирка.
Ела да ме вземеш.
Писна ми от мотори и влакове.
Не ми се трамбова и пеш. И автобуси не искам.
Мърф, трябва да дойдеш да ме вземеш.
От къщата на "Стратмор Гардънс" г-н Крос би искал килимите,
портрета, паркетния часовник, дивана в дневната...
Зеления диван ли?
- Та ти го мразиш. - Нека продължим.
Харолд, разбрахме се друго.
Трябваше да уредим всичко приятелски чрез неутрален посредник.
Не бъди наивна, Шарлот.
Какво очакваше?
Не и да съм притисната от адвоката ти на 17-ия етаж.
Това е положението.
Мебелите не ме интересуват.
Но няма да се караме за попечителството над сина ни.
Намери си адвокат.
ПЛОЩАД "ТРАФАЛГАР", ЛОНДОН
Емили, заключи западното крило.
Ще нагледам реставрацията на Холбайн.
- Добре, до скоро. - Чао.
Забележително!
Какви пантофки само.
Люк, защо си в Англия?
Шарлот, мина почти година.
Не може ли да видя сестричката си?
Как е семейството?
- Малкият Томас? - Много е добре.
Голям умник е.
- А съпругът ти? Хенри. - Харолд.
Той сглупи. Оказа се верен колкото уличен котарак.
Съжалявам да го чуя.
Ти си шедьовър, а той - примат.
- Знаех си, че няма да ви бъде заедно. - Не сега, още ми е прясно.
Пак ли си загазил?
Шарлот, дали това е твоето поприще?
Спасението дойде. Наставник ли си станал?
Мой дълг е, нали съм ти брат.
Обичам работата си и много ми се удава.
Знам, че си го внушаваш, но тримата преживяхме такива приключения!
- Не ти ли липсват? - Да, но минаха десет години.
Татко почина, аз имах бебе и работех.
Наложи се да порасна. Не знам обаче с теб какво стана.
Уж се грижиш за експонатите,
а забелязах пукнатина в "Светото семейство".
Между Дева Мария и малкия Исус.
- Глупости. - Без майтап. В картината на Левенстед.
- Нищо не виждам. - Сериозно?
Погледни между двете ангелчета и после между ореолите.
Продължи линията право през невръстния Спасител,
докато стигнеш до десетте му малки, пухкави и розови пръстчета.
Там, върху синьото кадифе...
ще я откриеш.
Люк!
Какво правиш?
Люк!
Люк, не ми го причинявай!
Какви ги вършиш?
Едва дойде в страната. И кола ли си свил?
Върни картината.
Качи се в колата и ще ти я върна.
Не.
- Сега или никога. - Не.
Няма да им се измъкнеш.
Добре си подбирам колите.
- Дай картината. - Я стига, Шарлот.
- Забавлявай се. - Слушай какво ти говоря, дай я.
Не искаш картината, а да си върнеш предишния живот.
Съжалявам!
- Исусе! - С пухкави пръстчета.
Стига вече.
- Мърф, дръж. - Как сме, Деб?
Идеално.
- Деб! - Още ли работиш със стария екип на татко?
- Деб, Мърфи. - Шарлот.
- Какво правиш с картината ми? - С ръкавици е.
Явно нищо не се е променило.
Получи каквото искаше, но утре пак няма да ти стига.
Вечно преследваш щастието.
Залъгваш се, че трофеят ще те задоволи, но това никога няма да стане.
Търсиш въображаемо гърне със злато.
Поне вярвам в нещо.
А ти вече дори не си представяш, че гърнето съществува.
Избра удобството и сложи целия си живот на пауза.
Само че, Шарлот, животът е приключение.
Никой не катери планини заради нещо материално.
Не че приемам веруюто на татко, че пътят е по-важен от наградата,
но поне трябва да потеглиш.
Мърф?
- Тук няма нищо. - Лошо.
Кое е лошо?
Нищо.
Извинявайте и двамата. Беше тежък ден.
- Стига. - Шарлот, ти си права, аз сгреших.
Сестра си ми и те обичам.
Ще оправя всичко.
Вземи си картината, ще те върна.
Но пак правиш онова нещо.
Дишай.
Когато е ядосана, спира да диша.
Хайде заедно.
Обичам те. Прощаваш ли ми?
- Не. - Добре. Тогава просто ще дишаме.
Да затворим очи. На "три" - раз, два, три.
- Люк. - За алиби.
Помогни ми да я пренеса.
Добре ли сте?
Наистина ли сте добре?
Разпитвам ви, защото сте уредник на музея, а ви е нямало няколко часа.
Ако съм замесена в престъплението, щях ли да се върна тук?
Доста често се случва.
Дори има клише за този феномен.
- Кой сте вие? - Инспектор Джамал Абас от Интерпол.
Шарлот Пардю, несправедливо обвинена.
Знаете ли, че брат ви е замесен в кражби на картини?
Не ми е споменавал.
- А какво ви е споменавал? - Опитах се да го спра.
Видях на записа от камерите.
- Поне ми кажете къде е. - Ако разбера, първо вас ще уведомя.
Заради него съм в доста неудобно положение.
Нито ми се влиза в затвора, нито ми се остава без работа.
Нека помогна тогава.
Но ако после се окаже, че сте неискрена...
Не бих си позволила да лъжа служител, който носи каре.
Благодаря, че забелязахте. На повечето заподозрени им убягва.
- Какво друго е откраднал? - Да не сте и детектив освен уредник?
Явно не е нужно да съм детектив.
Нямате повече работа тук.
Чух за станалото. Томас остава при мен.
- Харолд. - Съучастник си в кражба на изкуство.
- Искам промяна на попечителството. - Моля те, недей.
- Късно е. - Мамо.
Миличък.
Ще останеш при баща си още малко.
Наред ли е всичко?
Ще бъде.
Хайде, върви да посвириш още.
Благодаря.
- Шарлот. - Мърф.
- Как си? - Не особено добре.
Къде е той?
Люк!
Люки!
Люк!
Тя явно е в чудесно настроение.
Не казвайте нищо, оставете на мен.
- Шарлот, изглеждаш прекрасно. - Въпреки номерата ти.
- Какво съм направил? - Какво ли не, Люк.
- Деб. - Шарлот.
- А ти кой си? - Оуен Карвър.
- И си... - Този с парите.
Кой гений ще ми обясни защо вече съм безработна?
- Кажи й. - Още не.
Търсим Извора на младостта.
Стига вече. Пак ли?
- Казах ви да си мълчите! - Трудна работа.
- Ти ли плащаш за операцията? - Виноват.
С цел да спечелиш повече пари ли?
Да имаш власт?
Ще правиш крем за лице?
Умирам от рак на черния дроб.
Конфузно.
Изворът на младостта може би ще ме спаси.
Люк, къде искаш да обсъждаме тази деликатна тема - насаме или тук?
Тук.
Значи брат ми те е убедил,
че накрая ще откриете някакъв свръхестествен еликсир?
- Не, аз го убедих. - Ясно.
Да видим разбрала ли съм нелепата ти идея.
Смяташ, че съществува течност,
която блика от вълшебен извор,
и ако пиеш от нея, ще живееш вечно и в пълно щастие.
Шарлот, и двамата знаем,
че във всеки мит, метафора и басня има зрънце истина.
Херодот говори за него. Пише го и в Махабхарата.
И Александър Велики го е търсил.
- Знам историите. - Не, тя е една. Битува на пет континента.
От векове, в десетки култури.
Още се чудя защо открадна моя Рембранд.
- Върнах го. - Но ме уволниха.
- Значи вече имаш време да ни помогнеш. - Да не си посмял.
Не ми казвай, че древните загадки не разпалват любопитството ти.
В тибетски свитък от девети век се посочва къде е Изворът,
но също така пише, че Бог е скрил мястото от човека.
Смятаме, че местонахождението се предава
от поколение на поколение в най-уважаваните родове.
Наричат ги Пазители на пътя
и задачата им е да го опазят скрит на всяка цена.
И някой виждал ли е такъв Пазител?
Сборичках се с един в Тайланд.
Пазителите и Бог са преценили, че тайната трябва да се опази.
- Може би има причина. - Шарлот, всичко ценно се пази.
От Бог ли?
Колкото по-ценно, толкова по-защитено.
В мита за Извора се казва, че той изкушава,
като ти поднася всичко, което някога си искал.
Достатъчно е само да отпиеш.
Крепко здраве, богатство и красота.
Но където има живот, има и смърт.
Това може да е най-важното археологическо откритие в историята.
Фамилното ни име ще се отъждествява с него.
През 17-и век шестима художници решават да разкрият местонахождението.
Всеки от тях скрива подсказка в картините си.
"Залавянето на Христос" на Караваджо.
"Свалянето от кръста" на Рубенс.
"Исус и учениците по пътя към Емаус" на Вилденс.
"Разпнатият Исус" на Веласкес.
"Христос носи кръста" на Ел Греко.
И виж кой е тук. Твоят Рембранд - "Глава на Христос".
Картината на Ел Греко е открадната от музея "Гарднър" в Бостън през 1990 г.
Никой не знае къде е, така че успех.
Намери се.
В Тайланд.
- Исусе! - Да, носи кръста.
Това твоето е мания.
По-скоро е умение.
Болест.
- Талант. - Патология.
Стига де, дарба е.
Отзад на всяко платно има знак с невидима боя
и таен надпис, който гласи: "Секс ет унум".
Шест и едно.
Шест платна, един път.
На всяко има и различна буква.
D, K, C, I, E.
Още не сме разбрали какво значат.
- Стана ми ясно защо съм тук. - Така ли?
- Защо си тук? - За да ви помогна със загадката.
- Защо пък точно ти? - Не хареса моя Рембранд.
- Защо не го харесваш? - Отзад не пише нищо.
- Защо не пише нищо отзад? - Фалшификат е.
Не е фалшификат. Направих компютърен анализ на рисунъка.
- Определено е Рембранд. - Да, но не е картината, която ви трябва.
Той често е правил копия на творбите си.
Не си откраднал каквото трябва.
Да, а ти знаеш къде е истинската картина.
Не ме засяга.
Засяга ме обаче това, че заради теб може да ми отнемат детето.
Нека ти помогна. Имам цяла армия от видни адвокати.
Помогни ми да се спася, а аз ще ти върна детето.
А ако грешиш за това приключение?
Поне ще съм се позабавлявал.
Мислех, че ще се навие.
Прочетете за Алфред Гуин Вандербилт.
Бил е страстен колекционер на Рембранд.
Отивам в библиотеката.
КРАТКА ИСТОРИЯ НА РОДА ВАНДЕРБИЛТ
КОРАБЪТ "ЛУЗИТАНИЯ"
Приятно ухание.
Надушвам екзотичния аромат на опасността.
Още не си ме убила. Да не сме на среща?
Не.
Дойдох, за да ви предпазя. Не искам някой да пострада.
Сериозно ли?
Усетих го.
- Още във влака. - Нима?
Поне някой е усетил нещо.
- Нещо за пиене? - Не.
- Няма да се заседявам. - Жалко.
Приличаш на дете с хвърчило насред гръмотевична буря.
- Странно драматична метафора. - Удачна е.
Мълниите са по-опасни, отколкото мислиш.
Знаеш ли защо Изворът е скрит? И какво представлява?
Не, но ми е интересно да разбера.
Любопитството понякога се оказва пагубно.
Как мислиш, дали Изворът действително съществува?
Или е само метафора, алегория, метафизика, символ?
А ти как мислиш, дали да не се целунем още сега?
Не. Хубаво, може и после.
Изворът е ценен. И благодаря, че се грижиш за добруването ми.
Добруването ти не ни интересува.
- Значи не си само ти? - Спри веднага, иначе ние ще те спрем.
И теб, и другите.
Значи ще се видим отново.
Как ухае само!
КРАЛСКИ МУЗИКАЛЕН КОЛЕЖ
Бива си го.
Благодаря за Вандербилт.
Детски тромпет ли дойде да крадеш?
Поровихме се в архивите и вече знаем къде е истинският Рембранд.
- Баламосваш горкия Оуен. - Нищо подобно.
Идеята е негова. Търсеше татко и откри мен.
Заливаш го с празни обещания, а той пие жадно.
Вика му се "надежда". Какво лошо има?
Освен че е неетично ли?
Престъпление е. Интерпол е по петите ти.
За кражба на картина ли? Я стига.
Причината Оуен да ни потърси е напълно разбираема.
Иска да спаси живота си, което е чудесно. Доволен е.
Според Харолд все съм била недоволна.
Вярно ли е?
Ела с нас тогава.
- Не е толкова просто. - Дали?
- Вуйчо Люк. - Страхотен беше!
Я какъв си само! Обаче нещо липсва. Къде ти е брадата?
Много го впечатли предишния път.
- Все пита за теб. - Наистина ли?
- Още ли търсиш приключения? - Да.
Дори поканих майка ти да ме придружи.
- Какво мислиш? - Мама не е по приключенията.
Томас.
- Връщам се там. - Да, върви.
Добро дете е.
Наистина ли очакваш накрая да откриеш вълшебен извор?
Не знам, но според мен ти е любопитно.
Шапката.
Както знаем, "Лузитания" е бил най-големият лайнер в света.
През Първата световна немска подводница го потапя, загиват над хиляда души.
ИРЛАНДИЯ
Един от тях е самият Вандербилт.
Не очаквах картината на Рембранд да е на дъното на океана.
И ние. Но за всеобщо нещастие,
след като Алфред Вандербилт я купува през 1915 г.,
я взема със себе си на "Лузитания".
Още си е там във водоустойчив сейф.
Пътниците от първа класа са държали сейфовете си в трезор.
Намирал се е отпред на кораба.
Прикачихме резервоари с въздух, които ще издигнат носовата част
чак до повърхността.
Налягането на дъното е 3,14.
Резервоарите са закрепени.
Готови сме.
Капитанът казва, че идва буря. Ще връхлети след два часа.
Вълните ще отнесат отломката. Вариантът е да изчакаме.
- Колко? - Двайсетина часа.
- Какво да правим? - Да действаме сега.
Разбрано.
- Вдигайте. - Разбрано.
На 30 м дълбочина ще я стабилизират,
а после ще я издигнат на повърхността.
- След което сте вие. - Добре, да действаме.
Привет, значи ще се включиш?
Това, което правите, все пак е смислено.
Затова реших да участвам.
А и цяла нощ проучвах къде точно се е намирал трезорът.
Виж ти! Старата Лоти-Лу се пробуди.
Достигна 30 м дълбочина.
Спускаме противотежестта. Ще изплува след две минути.
Чу я, да се обличаме.
- Чу ли? - Какво?
Първите стъпки след цял век.
Люк, на линия сме, внимавайте.
Готова съм.
Следвай ме.
Вратата, моля.
Прилича на студентската ни квартира в Париж.
Тук не е толкова влажно.
Спри се. Май пускаш шегички. Не бива да се забавляваш.
Кога последно бяхме на лодка?
В Еквадор, на река Путумайо.
Татко търсеше златната маска на бога на слънцето Инти.
- Така и не я откри. - Напротив, още ми е пред очите с нея.
Какви ги говориш? А и няма как да помниш.
Халюцинирала си, след като облиза оная жаба.
Може би не е случайно, че татко споделяше повече с мен.
Нима? Щом я е открил, защо не сме богати?
Откри я, но не я взе. Не всичко е пари.
Освен при развод.
- Харолд е кретен. - Дума да няма.
- Радарът засича нещо, приближава. - Какво е?
Предвид скоростта, вероятно е хеликоптер.
- Бреговата охрана? - Те щяха да се легитимират.
Да се свържем с Люк и Шарлот.
Люк, обади се.
- Дали вървим накъдето трябва? - Да.
Хубаво.
- Да погледна ли? - Умея да разчитам карта.
Да, но все пак е възможно човек да сгреши.
Люк, обади се.
Някой заглушава сигнала. Да видим какво става горе.
Зад тази врата се намира трезорът в каютата на касиера.
ТРЕЗОР
Дали пък не е тук?
Добре че беше ти.
Не вземай нищо, което не е твое. Не сме крадци.
Откъде да започнем?
Може би от там, където пише Вандербилт.
Водим се по името.
Не е Бреговата охрана.
- Кои са тогава? - Не знам, но явно искаме едно и също.
Ха така!
Това вече е моята сестра.
Така.
Огън съм!
Люк, обади се.
Бинго!
Давай чайчето.
Недей! Не сме мародери.
Флотационните резервоари се пукат, нямат време.
Хеликоптер ли чувам? Не помня да сме имали хеликоптер.
О, не.
Привет.
Отново.
- Привет отново. - Отново?
Как да го разбирам?
Засегната съм. Не си ли й казал за мен?
Имахме работа.
И двамата знаем защо съм тук.
Аз обаче не знам. Защо си тук?
Прощавай. Тук съм за поредната картина.
В такъв случай...
Знаем кога да спрем.
Удариха ни!
Стой на място!
Люк!
Дай картината.
Връщаме се в базата.
- Дай ми картината! - Не мога.
- Ще ме накараш да гръмна сестра ти ли? - Дай й картината.
- Нищо няма да ти направи. - Напротив.
Нека си помисля.
Какво има да мислиш?
Мисля, че...
Люк!
Мисля, че проблемът може да се реши.
Дай ми картината!
Не!
Люк!
Какво приключение!
Добре ли си?
Жива съм, ако това имаш предвид.
Успяхте ли?
- Намерили сте я. - Да.
Всичко е точно, нали?
Не, не е.
Нямаше да те убие.
- Откъде знаеш? - Картината щеше да си остане у мен.
- Изложи живота ми на голям риск. - Глупости.
Беше премерен.
Явно ми се сърди.
Кой?
Умник си.
- Как е приключението? - Май ми идва в повече.
- Много си скучна. - Внимавай, господинчо.
- "Скучен" не е нещо лошо. - Томас.
- Татко иска да говори с теб. - Добре.
Много поздрави на вуйчо.
- Налага се да вземеш Томас. - Кога и за колко?
Утре и за доста време.
Подписах договор, отивам в Япония.
Звучи сериозно. Но пак те питам, за колко време?
- За около година. - Цяла година?
Ще бъда консултант на "Карвър Ентърпрайзис".
Оуен Карвър?
Откъде знаеш?
Няма значение. Добре, ще го взема утре.
- Добра новина. - Какво искаш? Не ти говоря.
Още ли се сърдиш за "Лузитания"?
- Шарлот, ако начинанието си струва... - Стига.
- Какво стига? - Не ми се оправдавай с лозунги.
- Онази беше опряла пистолет в главата ми. - Бива си я, нали?
Тя е от Пазителите, засякохме се в Тайланд.
Под "засякохме се" да нямаш предвид откачената химия помежду ви?
"Химия" в смисъл на привличане ли?
Това, че тя си пада по мен?
Моля ти се, неслучайно още си сам.
Сериозно? Присмял се хърбел на щърбел.
Да мислим за хубавото.
Върна си детето, честито. Сега идвай, трябваш ни.
Докъде сме?
Сглобихме пъзела, но нямаме отправна точка.
Това обезсмисля всичко, може да е навсякъде по света.
На този Рембранд имаше буквата V, наборът е пълен.
Вероятно е анаграма, която посочва откъде да започнем.
Мърф пробва с имена на градове отпреди пет века, но нищо не откри.
Може буквите да не са място, а някакво число.
Шифър със заместване.
Да пробваме с небесната карта.
- Може да съвпадне с някое съзвездие. - Добре.
Нищо не се получава.
Чакайте, "Секс ет унум" е на латински. Пише го на всички картини.
- Латинското V е W. - Хитро.
Мърф, смени V с W и пробвай пак.
- Добре ли си? - На приливи и отливи, благодаря.
Получава се една смислена дума.
"Wicked" - "порочен".
Картините са от началото на 17-и век.
- Кой е бил на английския трон тогава? - Крал Джеймс.
Шест и едно.
А "порочен"?
"Порочната библия".
Умница!
- Не разбирам. - Шест и едно се отнасят за крал Джеймс.
Джеймс Шести като крал на Шотландия и Първи като крал на Англия.
Властвал е и над двете, едновременно е Шести и Първи.
Библията на крал Джеймс се нарича така, защото той я е поръчал.
- А злата й близначка е Порочната библия. - Давайте нататък.
През 1631 г. излиза издание на Библията с печатна грешка.
Една от Божиите заповеди е изопачена.
Частицата "не" е изпусната в "Не прелюбодействай".
- И става... - "Прелюбодействай".
Затова е известна като "Порочната библия".
А ако не е било грешка?
Може да отбелязва конкретни копия на Библията,
в които са скрити насоките.
Ужасно си личи, че сме роднини.
Да намерим тази Библия.
Повечето са унищожени, еретични са.
Но не всички.
И се сещам къде има едно копие.
Горе ръцете.
Вдигнете ги!
Вие двамата - от другата страна на масата. Бързо!
"Несправедливо обвинената" Шарлот Пардю.
Инспектор Абас.
"Ако разбера къде е, първо вас ще уведомя."
Не е нужно да се представяте.
Следя всички ви от година и половина.
Познавам ви по-добре, отколкото вие помежду си.
Люк и Шарлот Пардю,
деца на изтъкнатия археолог Харисън Пардю.
Виждам, че и старият му екип е тук, с едно забележително попълнение.
Оуен Карвър.
Някак сте успели да превърнете престижната и законна работа на баща ви
в международна престъпна организация.
Отговорни сте за кражбата на шест безценни шедьовъра,
и то на четири континента, но за ваше съжаление,
спипахме крадците и картините на едно място.
Ел Греко, Веласкес,
Вилдeнс, Рубенс.
Я виж, Шарлот - още един Рембранд.
Някъде тук се крие и Караваджо.
Всички на колене. Бързо!
Бързо!
И за теб се отнася, ченге.
Не съм доволен, Люк. Чак тук трябваше да те търся.
Ти - мен? Аз те търсех. Не си вдигаш телефона, Касем.
Сви картина от шефа ми. Злепоставяш ме.
Лошо ти се пише.
Мислиш ме за глупав, но глупакът си ти.
Хич даже не съм тъп.
Проследих шефчето от Интерпол.
Много е умен, откри те, но не се усети, че го следя.
- И ето ме тук. - Картината ти е ей там.
Пусни тези четиримата и си я вземи.
Ще разполагаш с мен, а аз мога да те направя много богат.
Как, ако си умрял?
Много съжалявам, че си се озорил,
но уменията и упоритостта ти явно са дали резултат.
Само се огледай. Можеш да си тръгнеш с петте картини.
Добре че ми каза.
Но една липсва.
Караваджо.
Точно това е най-хубавото от всичко. Черешката на тортата.
Пусни хората ми и ще ти кажа къде е.
Добре.
Изчезвайте.
- Люк. - Не спори.
- Дали е добра идея? - Просто върви.
Къде е?
Ами ето...
тук.
Люк се измъква!
Чисто ли е?
ПРЕЛЮБОДЕЙСТВАЙ
Люк.
Люк!
Не пий.
Люк!
Люк, пий.
Господи.
Нали знаеш, че още говориш насън?
Все това ми казват.
Вече бягам от правосъдието.
Добре че и синът ми е с мен.
На втората чаша ли си?
На третата. Тепърва започвам.
Отне време, но приключенският ти дух се пробуди.
Сам ли се пробуди, или насила?
Мислех новото ми приключение да е семейството,
но се оказа по-сложно от очакваното.
Пробвай и ти.
Хич не ти завиждам. Но съжалявам за брака ти.
Мислех, че той ще се промени.
Но въпреки всичките ми усилия, си остана същият помияр.
Значи ли това, че може сам да си ближе...
- Пес е, но не е верен. - Ясно.
Долу изневеряващите съпрузи!
Да живее безплатното шампанско.
- Сестричката ми пак пое юздите. - И хвана следата!
- Знаел си, че ще стане така. - Познавам те по-добре от теб самата.
От малка уж казваше "не" на приключенията, но всъщност беше навита.
Де да ме оставяше да ти помагам!
Но сега ще ти помогна да ми помогнеш.
- Три чаши ли си изпила, или три бутилки? - Какво?
Ясно.
- Какво всъщност очакваш от този Извор? - Нищо.
Само признание за татко, заслужава го.
Той не настояваше, но аз държа.
Светът му го дължи след всичко, което е постигнал.
- Фамилията ни трябва да е на почит. - Аз не държа.
- Татко пък съвсем, защото не е жив. - Доста грубо.
Всъщност ти драпаш да те почитат.
Не си права. Нямах това предвид.
Познавам те по-добре от теб самия.
Не си личи. Не пия шампанско.
Бихте ли ни оставили бутилката?
Благодаря.
Явно още загряваме.
Ти ме вкара в това приключение, нека му се насладя.
ВИЕНА, АВСТРИЯ
НАЦИОНАЛНА БИБЛИОТЕКА
- Не искам да го оставям. - Добре си е, нали е с милиардер.
- В смисъл? - Може да прихване от него.
Мърф, остани тук.
Тогава вземи това. Сложи си ги в ушите, ще държим връзка.
Библиотекарката.
- Г-н Пардю, предполагам. - Да.
Оглавявам отдела за редки книги. За нас е удоволствие да ви приемем.
Г-н Карвър прояви голяма щедрост.
Г-жо Пардю, впечатляващо изследване на предкубисткия период на Пикасо.
- Благодаря. - Чудесно.
Последвайте ме, моля.
Бъди нащрек за полиция, убийци, мафиоти.
- Шарка. - Конници на апокалипсиса.
Ангина.
- Ебола. - Бяс.
- Гняс? - Бяс.
Най-хубавият ресторант във Виена. Ще се погрижат добре за вас.
Сега ви оставям, само да вметна,
че бордът е безкрайно благодарен за щедрото ви дарение за библиотеката.
Моля. Аз благодаря, че приехте изследователския ми екип.
Ще предам на борда.
- Довиждане. - Чао.
Нещо за пиене?
Или може би искаш питие?
Няма нужда засега, благодаря.
- Чух, че си музикален феномен. - Така твърдят.
- Май не обичаш празните приказки. - И за вас се отнася.
Мама ми каза, че сте богат. Може ли да проявя любопитство?
Заповядай.
- Колко сте богат? - Безобразно.
Милиардер ли сте?
- Да. - Имате ли яхта?
Да, имам.
- Колко е голяма? - 120 метра.
- А самолет? - Вече летя с него, а притежавам...
- Впечатляващо. - Не бих казал.
Има самолети и самолети.
Ти беше на малкия.
- Сега е мой ред. - Момент.
Не съм свършил.
Доволен ли сте от живота?
Не, разбира се.
Номер ли ми извъртя? Хитро.
Госпожице, две чаши шампанско.
Тук съхраняваме най-ценните си книги.
Малцина виждат Порочната библия - перлата в нашата колекция.
- Нещо конкретно ли ви интересува? - Познайте.
Сигурно искате да видите
прословутата печатна грешка в Десетте Божи заповеди.
"Прелюбодействай."
- Затова е "порочна". - Не само.
Има още една печатна грешка във Второзаконие.
"Ето, Господ, нашият Бог, ни показа славата и двуличието си."
Нямаме търпение да го видим написано.
Моля.
ПРЕЛЮБОДЕЙСТВАЙ
Помнете, че сте туристи, не мутри.
Има развитие.
Люк, приятелката ти е тук с цял взвод.
- Става сложно. - Какво да правим?
- Кое е сложно? - Ще се оправя.
С какво?
Къде се намира тоалетната?
Някаква следа?
Още не. Той дали е тук?
Със сигурност. Просто знае как да не бие на очи.
Пазим изходите.
Къде е тая злобна кучка?
Това беше изненадващо лесно.
Хубаво, успя.
Книга ли търсиш?
Нали знаеш, че са на немски?
Препоръчай ми някоя.
- Ницше. - Щастливият край при него е рядкост.
Все едно да те зарежат на потъващ кораб.
Възнамерявах да ти се извиня.
Но по думите на Ницше, това, което не те убива...
само те вбесява още повече.
В този ред на мисли...
Добре.
Пистолет или нож, гадино?
Аз имам шал.
Още по-добре за мен, но ще ти дам шанс.
Шегувах се.
Извинете.
Според сестра ми...
Съжалявам.
Щях да кажа, че според сестра ми отношенията ни са откачени.
Права е.
Спри да усложняваш всичко,
иначе ще се наложи да те убия.
"Иначе"? Току-що се опита да ме наръгаш с нож в окото.
- Само за да те забавя. - Така ли?
Извинявам се тогава, явно не съм разбрал добре.
Приятели ли сме?
- Това, за което си тръгнал, не ти трябва. - Добре.
Спечелих някоя и друга минутка.
Ще ме свали ли някой?
Завардили са изходите. Трябва да минем на план Б.
- Има ли повод за радост? - Не.
Колко разочароващо. Деб, план Б.
План Б.
Надушвате ли?
- Не. - Аз го долавям.
Май мирише на пушек.
- Пушек е. - Пушек ли? Аз не усещам нищо.
Затворете очи и вдишайте дълбоко.
- Какво правите? - Тук ще отнеме твърде дълго.
Не, разбрахме се друго. Да открием подсказката и да си тръгнем.
А сега жената е в несвяст. Да не умря?
Жива е.
И ще откраднеш поредната ценна антика?
Не сме в зоопарка, а в джунглата.
Не сме в джунгла, а в библиотека.
Мисълта ми е, че работата ни е непредсказуема.
Реагираме спрямо ситуацията.
Затова винаги разполагам с план Б.
Не ме слушаш. Това е същото като на "Лузитания".
- Не съм приемала да ме напада откачалка. - За нея си права.
Нито да участвам в упояването на жена и кражба на религиозна литература.
Беше просто спрей. Ситуацията е уникална и е неприятно, да.
Но е част от приключението. Всяко пътуване е свързано с препятствия.
- Но не е добре да свърши в затвора. - Абсурд.
- Откъде знаеш? - Не ми е за сефте.
- Никога не свършва в затвора. - Не си прав.
- Деб, ти си гледай бомбата. - Бомба?
Не е бомба.
Бомбите са за аматьори. Това е насочен взрив.
Три, две...
едно.
Да му се не види.
Птичката напуска гнездото.
Чакам ви до изхода при фонтана.
Вземи си нещата и да вървим.
Къде е Библията?
Ще те повозя с големия самолет, ако не казваш на майка си за шампанското.
Стой до мен и не се бой.
Защо да се боя?
Качвайте се.
Най-добре не й казвай и за тази случка.
- Краят е щастлив. - Слава богу.
- На какво смърдиш? - Пълзяхме през канала за по-интересно.
Не й е за пръв път.
- А вие, момчета? - Хапнахме чуден виенски шницел.
И пихме шампанско.
- Шампанско? - Алкохолът в него е само 12%.
А после Оуен преби двама.
- Доста се изненадах и впечатлих. - Какво е направил?
Пазителите искаха мен, той не беше в опасност.
- Нападнали са ви? - Не беше нищо особено.
- Всъщност беше доста драматично. - Люк.
- Нищо му няма. - Добре съм.
Но на мен никак не ми харесва.
Изми ли си ръцете?
Ела.
- Пиян ли си? - Моля? На 11 години съм.
Питие?
Да намерим Оуен Карвър.
Ще следим самолетите, колите и яхтите му.
Е, докъде сме?
Сканирахме два пъти Библията, в самия текст няма нищо.
Но в позлатата на страниците
открихме повтарящ се код от 1029 цифри,
съставен само от цифрите от 1 до 7.
Код?
Използвали са система, универсална за всеки език и култура.
Числа.
Проблемът е, че пробвахме с ротация, разместване,
дори с асиметричен шифър, но нищо не става.
- Не можете да го разбиете? - Ще успеем.
Ще се справим.
Сигурни ли сте, че е цифров код?
Къде тръгна?
- Беше грешка. - Ако е заради канала, извинявай.
- Томас не бива да е тук. - Разбирам напълно.
И сигурно си много уплашена, но истината е, че това е добре за него.
Вижда истинския живот.
С всичките му трудности, а както казваше татко,
важен е пътят, а не наградата накрая.
- Това е моето верую. - Не е вярно.
Взе постигнатото от татко и го обърна на отявлена престъпност.
Интересуват те само наградата накрая и славата, която ще пожънеш.
Мания ти е, Люк. Татко говореше за съвсем друго.
- Май си потискала негодуванието си. - Стига.
Ти по тези правила ли живееш?
Съжалявам, че животът ми не е бляскав.
Но поне беше безопасен, преди ти да се появиш.
Безопасен? И къде е удоволствието? Зациклила си.
Признай си, че тези пет дни бяха по-хубави от последните пет години.
А татко би се засрамил от поведението ти в музея.
Не си уредник, а експонат.
Стига вече.
Само татко ни свързваше.
А него вече го няма, значи сме си чужди.
Това е малко... Шарлот.
- Тръгвай, Томас. - Шарлот.
Мамо, чакай.
Сериозно ли е?
Ни най-малко.
Да продължаваме.
Мамо!
- Извинявай за ужасния ден. - Но, мамо...
Ще намеря хотел, ще ти поръчам вечеря...
- Мамо! - Какво?
Не е математически.
Шифърът не е математически.
Не става, кодът е непробиваем.
Значи сме сбъркали, пропускаме нещо.
Здрасти пак.
- Привет. - Не ми се обяснявай.
Извинявай.
Томас.
Седемте цифри не съставят числа.
- Музикални ноти са. - Какво?
Най-универсалният език.
Нека подчертая, че го разгада 11-годишно дете, а не експертите.
- Ще запишеш ли нотите? - Нещо повече.
- Мърф. - Пусни го пак, Томас.
Открих я.
Песента се казва "Вода в пустинята". Стара е, автор - неизвестен.
Но е в чест на Седемте чудеса на Древния свят.
Покажи ми карта.
Сега отбележи Седемте чудеса на света.
Наложи пътя от картините.
И шестте точки съвпадат, но една остава.
Шест и едно. Това е седмото място.
От Древните чудеса е останало само едно.
Пирамидите в Гиза.
Томас.
Събирайте багажа.
Да събираме багажа?
- Заминаваме за Египет. - Не можем да хукнем току-така.
- Можем. - Не.
Каза, че е важен пътят, а не наградата.
Няма да ходим никъде, без да се подсигурим.
Напълно съм съгласен. Бъди спокойна, вече съм се погрижил.
Имам цял екип, може да пътува с нас.
Давам ти дума, че той ще е в безопасност.
Какви ги говоря? Не. Дори с предохранителни мерки.
Люк.
Ако ти се удаде възможност, би ли пил от Извора?
Май ме бъркаш с болния господин, който търси изцеление.
Какво всъщност знаеш за Оуен Карвър?
Без него това нямаше да е възможно.
Той каза, че адвокатите му ще ми върнат сина,
а вместо това изпрати бившия ми съпруг накрай света.
Не сме ли му благодарни?
Трябваше да ме попита. Томас е напълно отделен от баща си.
Нали знаеш как е забогатял?
Поглъща компании. Действа като хитлеристите през 30-те.
Преди, сега е друго. Хората се променят, когато умират.
Според мен иска да се реваншира за алчността си.
Да остави нещо добро след себе си. И просто да се излекува с водата.
Дано не вземе да я бутилира.
Спи сега.
ВАТИКАНЪТ
Провалих се.
Не си се провалила, докато те не успеят.
Библията е у тях.
Неприятно.
- Знаят ли какво да вземат от нея? - Той ще се досети.
Отпечатана е преди 400 години, а досега никой не се е досетил.
Той е различен.
Ще успее.
Нека ти напомня, че не бива да успее.
И че имаш наследствената задача да опазиш човечеството от самоунищожение.
Неслучайно Изворът е бил скрит.
И неслучайно от хиляди години полагаме усилия да не бъде намерен.
Мощта му е прекалено голяма, изкушението - твърде силно.
Опасен е за хората.
- Знаят ли изобщо какво търсят? - Не е ли ясно?
Вечен живот, младост, красота, богатство, здраве, власт.
- Да продължавам ли? - Търсят това, което смятат за спасение.
Но нещата са по-дълбоки.
Досега прояви голяма въздържаност.
Похвално.
Но неефективно.
Опита се да бъдеш милостива.
Време е да станеш безкомпромисна.
Знаеш ли какво е това?
КАЙРО, ЕГИПЕТ
Пирамидите в Гиза са построени около 2600 г. пр. н. е.
Фараоните били вманиачени по тайните камери.
Вграждали ги в пирамидите, за да скрият познанието от онова време.
- Щом са били тайни, как знаеш за тях? - Я какъв умник!
Преди няколко години чрез метода муография
учени сканирали пирамидите триизмерно.
Погледни.
- Откъде взе изображенията? - Богаташът ги осигури.
И виж какво открили.
Тайни камери.
И то не една и две. Камери, в които никой не е влизал досега.
Добре ли си?
Като стигнем там, ако открием нещо, бъди внимателен.
Шарлот, да не се тревожиш за мен?
Нали помниш златната маска на бог Инти?
Не попита защо татко не я взе, въпреки че я бе търсил с години.
Предполагам, че ти си наясно.
- Попитах го. - И той ти е обяснил за пътя и наградата.
Каза: "Има неща, които не се обясняват, а трябва да се преживеят".
Така че, моля те, внимавай.
- Професор Бишара? - Г-н Карвър.
Добре сте ни дошли.
Никой не знае повече за пирамидите от професор Бишара.
- Деб, Мърф, стойте тук и бъдете нащрек. - Разбрано.
Уестъргард, обезопасете периметъра.
Не знам защо са ни нужни толкова куфари.
И какво има в тях.
Пирамидите стояли запечатани 3000 г. до 820 г. от н. е.
Пазете си главите.
Абдула ал Махмуд наредил да бъдат претърсени за съкровища.
Тогава бил открит този вход.
След това намерили галерията, а отвъд нея - царската камера.
- Насам. - А ако искаме да слезем под камерата?
Отдолу няма нищо, друже.
Скенерът показва, че има.
Прейгър.
- Хайде. - Слушам.
Да действаме.
Какво правите? Недейте, не може така.
Професоре, времето ни притиска.
Ако имах година и половина да извадя всички разрешителни,
наистина щях, обаче умирам.
- Няма друг начин, ще ме разберете. - Не.
Г-н Карвър, това е напълно недопустимо.
Тогава приемете извиненията ми.
- Изведете професора. - Елате.
Не, абсурд. Г-н Карвър, това място е свято!
Той е прав. Сигурно има друг начин.
- Дай ми един час и ще го открия. - Не мога.
Каза година и половина, а сега не ми даваш дори час?
Първо един час, после три, а след това до безкрай.
Дръпнете се, не искам някой да пострада.
Томас, ела.
- Какво мислиш? - Бишара е прав, естествено.
Но разбирам и Оуен.
Тук е, Шарлот.
Усещам го.
- Има ли значение как ще влезем долу? - Да, има.
Казвам ти, важно е.
Хора, дълъг път изминахме, за да стигнем до тук.
Щом видим наградата зад стената, този разговор ще стане безсмислен.
- Давайте. - Мамо, ела.
Това не ми харесва.
Лошо.
Отиваме само ние.
Стойте тук.
Има проход.
Я, кой дойде.
Добър ден, господа.
Добър ден. Боя се, че пирамидата е затворена.
Разочарован съм. Надявах се да вляза.
- Няма да стане днес. Частно събитие. - Идвам с мир.
Но се налага да вляза.
Ако ми създавате проблеми, имам патлак, който отваря врати.
И аз имам патлак,
който ги затваря.
Ясно.
Има частно събитие.
Пийте си чая.
Ние в кой отбор сме?
Да видим кой надделява.
Усещам, че се задава буря.
Според скенера трябва да се спуснем право надолу от средата на тази зала.
Сигурно е отдолу.
Да го мръднем.
- Дайте светлина. - Слушам.
- Какво е това? - Ключов камък.
Идва върху този постамент.
Само трябва да измислим как да го помръднем.
Да го избутаме.
Господа, вадете най-големите оръжия, ще ни трябват.
Внимавай!
Бързо!
Не помръдва.
Застопорен е.
Египтяните са били гениални инженери. Не може да няма начин.
Трябва само да го открием.
Докато вие мислите, ние ще действаме.
- Прейгър, инструментите. - Слушам. Милър, донеси ги.
Дай чука.
Люк, взе да става жежко.
- Защо са въоръжени? - Ами охранители са, Шарлот.
Нещо ме съмнява. Той не слуша никого.
Налял е купища пари в тази мисия.
Вълнението му е разбираемо. Очаква да открие изцеление.
С груба сила няма да се получи.
Няма да стане. Базалт е, ще отнеме цяла седмица.
- А с експлозивите? - Няма да взривяваме нищо тук.
Професионалисти са, безопасно е.
Безопасно? Залата е на 5000 г.
- Може да ни затрупа. - Сестра ми е права.
- Отдръпнете се. - Престани, не мислиш разумно.
Ти ли командваш парада?
Това, че имаш пари, не ти дава право да рушиш.
- Идваш ли? - Не се деля от теб.
Останете на пост.
- Никой да не тръгва след нас. - Разбрано.
Чухте го, завардете навсякъде.
- Бързо ескалира. - Да се присъединим към губещите.
Идваш ли?
Прикривай ме!
Хващай картечницата.
Сбъркахте с избора.
Чисто е!
Повикайте медик!
Видях те какво направи.
Съюзници ли сме?
Надявам се.
Прейгър, ти влез пръв.
- Надписите са парадоксални. - В какъв смисъл?
"Благословия, която е бич."
"Ангели, които са демони."
"Спасение, но и проклятие."
"Благословен е този, който пие, без да е жаден.
Жадният предава сам себе си."
Дотук сме.
Прилича на дървото на живота.
Има го още от времето на Вавилон.
Изобразени са древни карти.
Четирите краища на света, а в средата - дървото на живота.
Богинята Нунет.
А това е кехлибар, формиран от дървесна смола.
Пази дървото на живота.
Древните цивилизации го наричат "горящ камък".
Дървото на живота не може да расте без слънцето.
Това ли е?
Май да.
Някакви идеи как да слезем от толкова високо?
- С парашут? - Благодаря, Люк.
Томас, стой до мен.
- Наред ли е всичко? - Не бих казал, Милър.
Благодаря.
Виж какво открих.
- Не е впечатляващ. - Може да не е впечатляващ,
но изглежда,
че притежава сила, непонятна за човешкия ум.
Благословията е съизмерима с проклятието.
Не си ли готов за нея, ще бъдеш прокълнат.
Добре е да сме предпазливи.
Оставям на теб, Люк.
Ти си причината да сме тук. За да те излекуваме.
Не го мисли сега, действай.
Молиш ли ме, или ми заповядваш?
Приканвам те.
Нали това искаш?
- Какво става, Оуен? - Не се намесвай, ако обичаш.
- Май не си болен. - Взе да ми писва от теб.
Но не умираш.
Всеки човек умира. Въпросът е кога.
Искаш да заграбиш всичко.
И ти трябва плъх, за да изпробва капана.
Нека не се залъгваме защо сме тук.
Това е най-ценното нещо на света, Шарлот.
Започваш ли?
Добре.
Нека те подтикна.
Люк!
Стана ви ясно - победителят ще съм аз.
Върви.
Върви!
Ръката заздравява.
Да усложним нещата.
Не!
Защо не отпи?
Твой е.
Трябва да го спра.
Стой тук.
Опита се да бъдеш милостива. Време е да станеш безкомпромисна.
Знаеш ли какво е?
Ако отпие лош човек, трябва да го спреш с този ключ.
Изворът изкушава и най-силните души,
но всъщност ги подлъгва жестоко.
Ако отпиеш от чистата енергия,
Изворът черпи от живота на тези, които най-много обичаш.
Ако си самовлюбен обаче,
няма как да се получи обмен
и се пропиваш пряко с безкрайната сила.
А тя е безмилостна.
Някой ден човечеството ще е готово за мощта на Извора.
Дотогава обаче той трябва да бъде охраняван.
Томас, дай ръка.
Бързо!
Тичайте!
Хайде, бързо!
Тичай, Томас!
Бързо!
Томас!
Не спирайте!
Хайде!
До мен, Томас.
Люк!
Насам!
Невредим ли си?
Напълно.
А вие?
Да.
Каквото искаше ли беше?
Не.
Беше...
необхватно.
А ако не си готов да го понесеш, не пиеш.
Да излизаме.
Не са много тези, които докосват, но не вземат.
Значи ли това,
че съм велик?
Как е, Абас?
Наред ли е всичко?
Най-обикновен работен ден.
Намери картините.
А сега и тартора Оуен Карвър.
Колко удобно за някои хора.
Ти пък си спести работа.
Продължава ли преследването?
- Ще те гоня ли още? - От теб зависи.
Някои неща трябва да останат скрити.
- Съставила ли си списък? - А ти?
Имам някои идеи.
Стига да не ми отваряш работа.
Довиждане, Люк.
Благодаря ти, че не ме уби.
Засега.
Но ако трябва пак да те гоня, няма да те пожаля.
Дебс, ще живеем ли?
Другия път влизам с теб.
Имаш право. Не и ти, Мърф.
Откри ли каквото търсеше?
Не, съвсем не търсех това.
- Съжалявам за работата ти. - Ти пък остана без награда.
Може би татко е бил прав.
- Неслучайно някои неща са скрити. - За да има какво да търсим.
Познавам разни колекционери в града.
Плащат добре. Може да ти намеря работа.
А може да потърсим нещо изгубено.
Какво например?
Аз имам една идея.
Превод на субтитрите Боряна Богданова