…е нова птица…
Пее любовна песен
Докато вървим
В зимна приказка
В поляната можем да построим снежен човек
И да се преструваме, че е цирков клоун
Ще се забавляваме много С мистър Снежен човек
Да, докато другите деца Не го съборят
По-късно
Ще заговорничим
Докато мечтаем край огъня
Да се изправим без страх
Пред плановете, които сме направили
В зимна приказка
Вървим
В зимна приказка
И в този студен и мразовит ден
всички сме официално на обратно броене с 16 дни пазаруване до Коледа.
Бяхте ли послушни или лоши?
Ето един от старите ми фаворити да ни вкара в настроението.
Какво ще правя тази Коледа
Без теб?
Какво ще правя тази Коледа
Сам?
Мамо?
Гледайки
-Татко? Чайник! -Бръшляна
-Татко! -И копнеейки за твоята целувка
Мамо!
Защо трябва да прекарам Коледа
Мамо? Мамка му. Мамо?
Мамо? Мамка му.
-О… Татко? Татко! -Далеч от теб като този?
Татко!
Спомняш ли си само миналия Коледа?
Здравей? Мамо?
-Спешна помощ, моля. -Държах те
Много здраво
Няма да забравя последния…
-Къде да отида? -Не знам. Тук, нали?
Просто ще сляза по еднопосочната система.
-Ти отиваш… -Знам. Паркирам.
И Тиха нощ…
Всичко е наред, мамо. Имаме твоите неща. Имаме твоята чанта.
Че ще сме заедно,
но какво ще правя
тази Коледа, ако
не си тук с мен?
Чакай, къде са ми очилата?
Ще трябва да заемеш, ако не си ги сложил. Взех ти нови.
О, мамо!
Не ме вини.
Е, не, не си!
Е, да, бях.
-Бяха на масата в коридора. -Как не ги видя, Ела?
-Млъкни! -Изчакай. Ела, помогни на брат си.
-Здравей, Суз. Извинявай. Добре, няколко неща. -Жена ми е уморена. И има бебе.
-Имаш ли място? -За Бога, Алфи.
-Да. -То е… Аха.
-"Здравейте, сър. Жена ми ражда." -Това е добре. Абсолютно добре.
-Докато получаваме бонуси… -"Имате ли място?"
Не "Жена ми е уморена и ражда"
. -"Имате ли място?" -Това е същото!
-Току-що казахте същото два пъти! -Не, не съм.
За Бога, прави го правилно този път.
-"…всички ние в Healthful Harvest." -Ще бъдеш толкова неудобен!
Всъщност, трябва да си тръгна.
-Ела, той няма да бъде неудобен. -Да, ще бъде.
Алфи, ти се справяш блестящо, скъпи. Блестящо.
-Не се ли справя блестящо, Бен? -Да!
Няма начин да дойда на вашето Рождество.
-Не бъди груб. -Някой ме уважава.
-О! Някакъв вкусен хляб. -Ключовете ми…
-Видял ли си ключове… -Благодаря, мамо.
-Здравей, Сид. -Мм-хмм?
-Какво мислиш за обеците ми? -Да, обичам ги.
-Показа ли ги на мама? -Мамо?
-Мм? -Какво мислиш за обеците ми?
-Прекрасни! Може би са малко дрънчащи за ръгби, скъпи.
Така че просто ги свали преди физкултура? Добре.
-Добре. -Добре, ъм, тръгвам.
Ще се видим около пет часа.
-Довиждане! -Джери?
Къде е киселото мляко от списъка?
-Не мисля, че беше в списъка. -Беше в списъка. Овче кисело мляко.
Как винаги забравяш само едно нещо? Това е много трудно за мен.
Просто ги задрасквай, докато вървиш. Никога не ги задраскваш, докато вървиш.
Ще взема някои на връщане по-късно. Да. Това е решено. Козе сирене.
-Овче! -Овче. Овче.
-Добре, момчета, хубав ден. -Довиждане, мамо.
-Успех с репетицията, скъпа. -Ела, трябва ми сценарият.
-Моля. -О, дай му го. Ето.
-Мамо, щях да му го дам! -И чантата.
-Моля те, не забравяй урока ми по пиано. -Няма.
Не, не съм го забравила, скъпа.
-Забрави миналия път! -Но не съм го забравила.
-Много е срамно! Забрави. -Добре. Довиждане!
Добре, довиждане.
Мамо, свърших!
Мамо! Тибалт пак ходи до тоалетната с отворена врата.
-Наистина ли си приключил? -Да.
-Лъжеш ли ми? Колко е часът… -Не.
-Здравей, Кон. -Джулс.
-Малко рано за теб. Всичко наред ли е? -Да. Слушай.
-Трябва да дойдеш в болницата. Мама… -Ч… чакай--
-Сега отива на операция. -Какво?
-Ало? -О, здравей. Е, ъ…
Ъм, извинявай, кой е… Кой…
-Аз съм Сид. -О, да.
-Здравей, чичо Конър. -Здравей, Сид.
Да, ъъ, слушай, трябва да говоря с Мол.
-Ъм, майка ти. -Добре.
Мамо! Чичо Конър каза, че трябва да говори с теб.
Ето те.
Здравей. Ъъ, бързо. Зает съм.
Да, Мол, слушай, ъъ…
Мама имаше нещо. Тя е… в болницата отново и…
Уф, можеш ли просто да дойдеш?
Ммм!
Ммм. Да. Да!
И докато преминаваш през родилния канал,
освобождавайки енергията на утробата към
топлината и приятните лъчи на слънцето,
нека слънцето те призове и те пречисти.
Просто…
Ако само можех да пътувам, Кон.
Знаеш, заради проклетия ми
крак, че имам всички вас, децата, и…
Вероятно щях да съм по-пътувала от онзи, дето му е името.
Сладък малък сивокос чичко.
Знаеш, старецът от Планетата на органичното.
-Дейвид Атънбъро? -Да.
Щях да съм като него, да.
Аз… не казвам че да имам вас, децата, не си струваше.
Разбира се, че… разбира се, че си струваше. Уф…
Просто бих искала да…
Знаеш, няма значение. Добре…
Уф…
Да. Не знам.
Можеш да пътуваш вместо мен, Кон.
Да, предполагам, че мога, татко. Просто, ъъъ…
Просто е малко стресиращо, всъщност.
Бали изглежда хубаво, нали, Кон? Трябва да отидеш в Бали, виж. Виж това.
Последния път, когато ходих някъде за
истинска почивка, беше преди около пет години.
Италия, сватбата на Тобиас. Искам да кажа, аз и мама отидохме
в Германия да видим онзи специалист, който Юлия организира.
-Не се брои, нали? -О, не, не казвай това, Кон.
Разбира се, че се брои. Знаеш, ти… ти ми купи този хубав елек.
И всички онези вкусни меса които ми донесе. Оох!
-Месо? Какво месо? -Е, ъъъ… Плюскане на глокеншпил.
Нарича се Knochenschinken.
-И какво, по дяволите, е джъркин? -Какво…
О, не бъди такъв, Кон.
Знаеш, моята дреха,
моя… дреха, ти…
О, добре, това е жалко.
-Мислех, че ти харесва моята дреха. -Спри да казваш дреха.
-Моята дреха, с три неща за химикалки. -О, Боже.
-Татко. -Малко водоустойчиво нещо.
-Моля те, татко. Имам нужда само от малко… -Проклета химикалка…
-Само един шибан дрънкач. Дрънкач… -Татко! Татко!
-Здравей, скъпа. -Здравей, деца.
Не, сега сме само аз и Бенджи в колата. Е…
Пристигам в болницата. Мама се върна вътре.
Увери се, че ще вземеш киселото мляко. Това е твоята задача.
-Беше овче кисело мляко, нали? -Не, е кучешко, Джери!
-Боже мой! Да, овче е. -Овче.
-Предполагам, че Моли ще е там. -Вероятно.
-Боже. Трябва ли да се върна? -Не, не, не. Добре съм.
Имаш работа. Добре съм. Мога да се справя, честно.
-Джери? -Кисело мляко.
Искам само здрава майка и малко овче кисело мляко.
Изтощаваш ме.
Мога да взема някои палави After Eights?
Защо ми задаваш толкова въпроси, Джери?
-Моля, върви сега. -Добре. Обичам те.
Добре. Хайде, Тиби!
Добре, скъпа.
Ох!
Това е. Отдръпни се.
-Ох! -Благодаря за помощта, скъпа.
Ето.
Добре, хайде да видим Нан. Хайде.
Моли, здравей.
Просто да продължим да се движим.
Хайде.
Мама е ядосана.
Не, скъпа. Мама не е ядосана.
Как си, маймунке?
Виж! Имам нещо много специално да ти покажа.
-Ето. -Умение за по-късен живот, а?
Ох, какво ще кажеш, ако вземеш…
-Здравей. -Здравей.
-Добре ли си? -Да.
Как е тя? Какво се случи?
Уф, казаха, че трябва да изчистят дихателните пътища.
Тя е в операция сега.
Ъм… ъъ…
ще ни обновят, когато имат нещо.
-Боже, не мога да го понеса. -Това беше преди два часа.
Горката мама.
Какво каза Хелън? Успя ли да я намериш?
Не. Опитах се да я намеря.
-Опита ли се? -Не, Кон. Не се обадих на Хелън.
-Обади ли се на Хелън? -Ти ми се обади.
Да, знам това, но си помислих, че една от вас двете ще я е потърсила.
-Защо да го правим? -Защо да го правим…
Защото сте сестри.
-Аз не се обаждам. -Няма проблем. Абсолютно няма проблем.
Ще й се обадя. Ще се престоря, че ти току-що ми се обади.
-Не ти харесва ли? Опитай това. -Добре.
-Не ми е позволено да ям чипс. -Наистина ли?
О, помислих, че телефонът ми е изключен. Извинявам се.
Извинете, моля.
Дръжте сърдечните си чакри отворени.
О, това е. Прекрасно. Обичам го.
Ах!
Вижте, рядко обаждане от моята много заета малка сестра.
-Здравей. -Преподавам моята холистична танцова терапия.
Не мога да си побъбря много, но как си?
-Да, Хелън? Слушай ме. -О, боже мой, Джулия--
-Слушай. -Този клас е невероятен за скръб.
Има един мъж, чиято жена почина, защото се
подхлъзна върху каталог на ИКЕА и падна по стълбите.
Искам да кажа, колко трагично е това?
Тя беше гола.
-Хелън, слушай, моля те, спри. Просто слушай. -Боже мой, Джулия.
Мама... Мама е в болница отново.
-Какво? -Добре? Ами, Конър току-що ми се обади.
-О, Боже мой. -Тя... тя не можеше да диша.
Опитват се да разберат какво се е случило.
Тръгвам от къщата сега.
-Просто тръгвам... -О, Боже мой.
-Точно сега. -Е, добре. Добре. Ами...
-Добре? -О, Боже. Дишай.
Тя е в Принцеса Мери, но наистина мисля, че трябва да дойдеш.
-Ако можеш. -Добре. Аз... просто ще отида там направо.
-Чудесно. -Просто ще... ще си взема самолет днес.
И ще донеса малко, ами, Флорида Вода и градински чай, за
да изчистя стаята на мама и някои кристали за изцеление.
И ще взема портокалов сок за нея, защото го обича.
Супер. Донеси малко… Обича го. Донеси портокалов сок, определено.
Да. Добре, слушай. Кажи ми в колко часа ще пристигнеш. Пиши ми.
-Можеш ли да ми кажеш-- -Трябва да тръгвам сега.
-Почакай-- -Довиждане. Довиждане, довиждане.
По дяволите.
О, не.
Ей, Сузи, пак съм аз.
Слушай, нещо се появи с майка ми. Няма да мога да дойда днес.
О, да, Бетина, фантастично.
Това е невероятно.
За вечеря Алфи искаше пица. Моля те, без телевизия.
И, ъъ… О, по дяволите, кога е коледната пиеса на Алфи?
Можеш ли да ми напомниш? Запиши го в споделения календар.
Благодаря. Добре, довиждане.
Искаш ли сандвича си? Да.
Да, моля.
-Искаш ли обяда си, скъпи? -Да.
-Да какво? -Да, моля.
Благодаря, мамо.
Ето ти, скъпи.
Имам, ъъ, допълнително, ако си гладен.
Не го искаме, нали, Тиби? Не.
Това не е органично, нали?
Искаш ли да вземеш вкусния си сандвич и да отидеш да играеш?
Там?
Ах!
Бен?
Искаш ли да отидеш да играеш?
Обръщам те тук.
Ето.
О, да!
Имаме еднакви пуловери.
Баба ми направи моя.
Как се казваш?
Ето ти, скъпи.
Добро момче.
Може ли да хапна малко?
Хапка.
Не казвай на мама.
Ъъ, господин Чешир?
-Ето. Да, ето. -Да.
Здравей. Ами, Юни е извън операцията.
-Добре ли е? -Как е тя?
Да, тя е в възстановяване.
Тя... искаше да знае дали все още вали сняг навън.
-Така че, ако минете през тези врати... -Да.
...втората вляво е. Д-р Хал и д-р Тифорд ще ви чакат.
-Добре. -Добре.
О, а вие, момчета, искате ли да видите моята рибка?
-О, уау! -И да хапнете по едно коледно шоколадово яйце?
-Да, моля. -Шоколадово яйце, скъпа?
-Само едно. -Добре.
Ще слезем и ще ви качим на втория етаж след малко.
-Добре, благодаря. -Благодаря.
-О, не. -Хайде, Бенджи.
-Откъде взе това? -Там.
-Какво, открадна ли го? -Не.
Намерих го. Намерил-пазил.
-На шест ли си години? -К… какво?
-Това е болница, татко. -Е, тук е здраве и безопасност!
-По дяволите. -Това е болница.
-Виж тази риба. Има… -Тук е.
-…много големи очи. -Голямата.
Обсъдихме случая на майка ви на
сутрешното ни мултидисциплинарно събрание
и трябва да ви информираме
Ракът на Джун се е развил бързо.
Е, д-р Хал може да говори за тази сутрин...
Но, много за съжаление, последният
кръг химиотерапия не беше толкова ефективен, колкото се надявахме.
Резултатите от скенера показват, че
ракът се е разпространил в корема и таза ѝ.
Съжалявам, ъъ… да кажа.
Ъъ, Саймън.
О… ъъ, да. Аз съм Саймън Хал.
Благодаря ви, че сте тук.
-Така че бяхме способни… -"Саймън Коуел"?
…за да отстраним успешно течността от белите ѝ дробове,
което е причината да се бори за въздух.
Но трябва да ви предупредим, че размерът на масата в
корема ѝ се е увеличил значително, и сега блокира червата
ѝ, и не мислим, че операция за отстраняването ѝ е в неин интерес.
Както знаете, тя е крехка, и дори ако можем да ѝ
поставим стома торбичка, е малко вероятно да оцелее
операцията, а още химиотерапия ще бъде твърде много за нея.
Съжалявам да кажа, че според нас няма повече
лечение, което можем да предложим на Джун.
Тъй като тя вече не може да използва червата си, сега
фокусът ни е върху това да я поддържаме комфортна.
и давайки ѝ най-добрата подкрепа, която можем.
Минаха, колко, почти три години, нали?
Тя се бори доста.
Знам, че това, което казва Саймън, е много…
Много е за преглъщане, но…
Ами… Аха. В практически план, бихме искали да оставим Джун тук
за една-две нощи, за да сме сигурни, че белите ѝ дробове са чисти.
Ами…
Което не само ще направи нашата Джун по-комфортна, но и много по-малко тревожна.
Знаеш ли какво би ме успокоило, Дейвид, е ако
просто спреш да щракаш с тази проклета химикалка.
О. Извинявай, съжалявам.
Тя не е твоята Джун. Тя е нашата Джун.
-Тя е нашата Джун. -Съжалявам.
Съжалявам. Така че, просто…
просто за да разбера,
Говорим ли като... като обратно броене сега?
-Какво казваш? -Е, добре…
Ние наистина не обичаме да хвърляме около оценки, наистина.
Но това ни трябва, оценка. Говорим ли за месеци?
Защото, знаете, ако… майка ни ще
умре, искам да знам колко дълго ще живее.
Добре, нека бъдем оптимисти и…
и да се надяваме, че ще го направи до Коледа.
-Въпреки че и това е малко вероятно, като се има предвид-- -Това са две седмици.
Д-р Тифорд, ако кликнеш още веднъж с тази проклета писалка, ще
ти откъсна члена от тялото. Извинявам се.
Съжалявам. -Добре ли си? -Спокойно, Мол.
-Шшш!
-Навик. -Моля те, просто…
Нека си дадем минута.
Просто ми трябва минута.
-Разбира се. -Много е…
…да се осмисли.
Може би просто ни дайте секунда.
Разбира се, можем. -Абсолютно. Е, ние... ще ви оставим. Е...
Ако ви трябва нещо, ще сме точно отвън, ако ви трябва нещо.
Да, благодаря. Благодаря, докторе. Да.
Благодаря. Благодаря, докторе.
-Ей, истинското ти име наистина ли е Саймън Коуел? -Това е от мен.
Татко, не благодари на д-р Тифък като че ли си спечелил лотарията.
-Той е шибан тъпак. -Хей, чакай. Какво?
-Той е тъпак! Шибан тъпак! -Говори по-тихо.
Защо? Не ми пука дали ме чува.
Мама го помоли за последна химиотерапия. Не трябваше да го прави.
Сега не може да има операция, която би спасила живота ѝ.
Говори по-тихо, моля, Моли.
И не можеш да я изпратиш на някаква шибана почивка, Джулия.
Няма нищо останало за плащане сега, нали?
Добре, това всъщност е малко
несправедливо, защото съм била
много подкрепяща, Моли, и съм била много мила.
-Чакай, чакай, чакай! Не… Гледай… -И много, много спокойна.
-Това е малко прекалено. -Не се ядосвайте отново, вие двамата.
-Вие двамата се чукате безкрайно. -Добре, спрете. Просто спрете.
-Да, това е нелепо, Моли. -Да!
-Спрете да бъдете толкова агресивни. -Ти спрете.
-Не е време да обвиняваме хората. -Не съм агресивен. Спрете да говорите.
-Не обвинявам. -Знаех, че това ще се случи.
Знаех, че това ще се случи. Махай се.
-Знаех, че това ще се случи. Наистина-- -Спрете! Спрете! Спрете!
Спрете! Спрете!
Погледнете, ще отида да проверя нашата умираща майка
ако някой би искал да се присъедини към мен.
Вие двамата трябва да си оправите нещата.
-Погледнете, Конър. Кон. -Любов, гледам те.
-Разбра ли? -Млъкни!
-Млъкни, татко. -Проклети и двамата.
Добре, не мога…
Втори етаж. Врати се отварят.
…нач Бристол.
Добре.
Следвай ме към…
-Да! -Да отидем да видим баба, скъпа?
-Баба. -Баба. Да.
Добре, това е стаята на Джун.
Тя е много уморена след операцията и все още малко сънена.
Тя едва ли ще запомни всичко, което казваш, така
че най-добре е да държиш нещата прости за сега.
Има звънец до леглото ѝ, а аз съм точно в коридора, ако ти потрябвам.
Добре. Благодаря.
Благодаря, приятелю. Благодаря.
Добре.
Джун?
Джуни?
Ммм?
-Добре ли си? -О, Бернард. О, Бернард.
Опитвам се да гледам Bake Off, а
жената каза да натисна този бутон.
-Когато го натиснах, всичко стана черно. -О, ще видя какво мога да направя.
Не мога да обещая нищо.
Благодаря, Берн.
-Здравей, мамо. -Здравей.
Здравей, мамо.
-О! -Мамо.
О, Джулия, не трябваше да идваш, скъпа.
-Имаш работа. -Разбира се, че щях да дойда.
Да видим баба, нали?
Внимавай, скъпа, защото гърлото ми наистина боли.
-Имам предвид, цялата тази област. -О, добре.
Внимаваме, нали? Да.
Ммм.
Ааа.
Виж теб в тези прекрасни еднакви пуловери.
-Не изглеждаш ли сладко? -Здравей, мамо.
И двете ми прекрасни дъщери.
Ммм.
-Как се чувстваш, мамо? -Ммм, знаеш. Малко съм…
Малко ме боли, но… Добре съм.
Бях заключена в тази стая, чувствам се, сякаш от дни.
-Мъжките медицински сестри са толкова мили. -Дай една на Тибалт.
Но жените, о, те са наистина сърдити.
Всички идват по различен начин.
Тя ще е добре след малко.
-Аз съм Нанси, между другото. -Чух това.
Боже, скъпа, знаеш ли, тази сутрин беше абсолютно ужасяваща.
Събудих се и усетих, че дишам през тънка червена сламка и…
и така слязох долу, и бях… Какво правех?
Приготвях си чаша чай в кухнята.
И, ъъ, тогава… тогава се почувствах като да се давя.
Беше ужасно, и после всичко потъмня.
-Това е ужасяващо. -Не беше много приятно, не.
-Мога ли да гушна бебето? -О, да.
Разбира се, можеш.
Мамо, внимавай. Внимавай.
-Оф. -Внимавай, внимавай.
-Това е баба! -О!
Бебе Джун.
Ето те.
Ти си прекрасна.
О! Мисля, че тя прилича все повече на мен всеки ден.
Щастлива съм, че нямаш брадичката на баща си, нали, Моли? Хм?
Хм. Къде е Кон?
-Тук съм, мамо. -Скъпи.
Сигурна съм, че им каза да дойдат всички, нали?
-Разбира се. -Ммм.
Това ми напомня.
Какво е, мамо?
Когато се събудих тази сутрин, видях птиците пред
прозореца и си помислих, защо да не ядем гъска за Коледа?
Какво мислиш, Кон? Да го направим ли?
-Да. Да, ще направим гъска. -Да.
-Това е брилянтен… брилянтен план. -Знаеш, пуйката… пуйката е много скучна.
-Винаги е много суха, нали? -Да.
-Гъската е чудесна идея, мамо. -Сочна.
-Яли сме пуйка всяка година. -Трябва да поръчаме една от Бътлър.
Ще ти дадат отстъпка, ако се усмихнеш.
Винаги съм харесвал евтини птици.
-Оф. -Татко!
-Ох, ох, ох. -Внимавай.
-Не ме разсмивай, Бърн.
Не се смей много силно.
По дяволите. О, по дяволите.
Дай ми това.
Глупав стар дядо.
Опитай се да виждаш семейството
си не като гняв или смущение на
енергията ти, а като отделна енергия.
Остани неутрален.
Дишай в сърдечното си пространство.
Здравей, аз съм Джени.
-Приятно ми е да се запознаем. -Аз съм Патрик.
-Е, Конър. -Здравей, Джени. -Радвам се да се запознаем.
-Здравей. -Здравей.
-Патрик. -Конър.
-Радвам се да се запознаем. -Здравей, приятно ми е да се запознаем.
Здравей. -Радвам се да се запознаем. -Ние сме екипът за палиативни грижи.
-От…
Да, пише го на вашите неща.
-О, да, така е, да. Разбира се. -Глупачка съм.
За какво искаме да говорим--
Всъщност, може ли да спрете да говорите за секунда?
Искам да разбера какво трябва да кажа тук.
Слушайте, знам, че вашата работа е да помагате на хората да умират. Никой не го казва.
Не го пише на листовките, но това е вашата работа, нали?
Ето какво ще стане.
Ще вземем майка ми вкъщи колкото се може по-скоро.
Така че няма да имате възможност да й галите
ръката, докато бавно я убивате с опиати или да
ни съветвате през най-трудните дни от нашия живот.
Е, нашия живот?
Нейния живот. Нейния живот, разбира се.
-Какво можеш да направиш-- -Мога ли просто да кажа--
Не, не можеш, Патрик. Съжалявам.
Какво… какво можеш да направиш е да се увериш, че
всичко е на място, за да можем да я приберем у дома утре.
-Е… Молс, просто… -Да?
-Мисля…
Нашата майка е много умна жена.
-И, като, тя знае какво иска. -Да.
Тя го знае. Тя… тя… тя знае какво иска и какво не иска.
-Да. -Нашата майка е много умна жена.
Тя знае какво иска. Тя знае какво иска и какво не иска.
И дори ако е наясно със ситуацията си, може
съзнателно да е решила просто да я игнорира.
Отричане.
Мощен инструмент за оцеляване.
Съжалявам. Беше много труден ден.
-Не сме... -Ние...
-Още нещо -- -Ако можеш да простиш на сестра ми...
Майка ми със сигурност няма да иска...
Знам, защото прекарвам най-много време с нея, до Конър.
Майка ми със сигурност няма да иска да отиде в хоспис.
Така че дори не си помисляй да споменаваш хоспис, ясно?
-Пренебрегни го. -Разбира се.
Е, това е изборът ѝ в плана за напреднала грижа.
-И с това, че е Коледа... -Какво?
...приютите са претъпкани така или иначе.
-Така че ние-- -Извинявай, чакай. Какъв план за напреднала грижа?
Да, срещнахме я тук преди няколко седмици и обсъдихме това.
Ние... Извинявай, мислехме, че си наясно.
-Така че какво беше обсъдено? -Какво? План за напреднала грижа?
-Кога... -Къде се намира тя, по дяволите?
-Чакай. По един наведнъж, вие двамата. -Дали...
Спри. Ех... Извинявай.
Какво... какво беше обсъдено?
-Така че нашата работа е да изложим всички опции. -Е, ти си го направил.
Така че можеш да си вървиш сега.
Извинявам се толкова много.
Благодаря!
О, моят йога мат. По дяволите. Чакай, забравих мата си!
Спри, спри! Извинявай.
Благодаря.
Здравей!
-Вземи. Искаш ли? Харесва ли ти? -Да!
Продължавай. Ето ти. Опитай това. Ето.
Ето ти. Добре.
Втори етаж.
Квадрати. Това се наричат приложения.
-Да. Ами… -Добре ли си?
Какво беше това бяло нещо, което падаше навън?
Здравей. Здравейте всички.
-О, Хелс. -Тук съм.
О!
-Хей! Хелс Белс! -Дойде! Браво.
-О, мамо. О, дишаш. -Чудесно. Тук си. Уау, уау.
О, Боже, изглеждаш невероятно. Кожата ти е, като, иридесцентна.
-Ммм. -Донесох ти това.
Ще… Добре ли си?
-Как дойде тук, скъпа? -О, просто се качих на самолет.
Знаеш, казах ти, никога не носи жълто.
-Защото не ти подхожда, скъпа. -О, Боже!
-Ммм. -Мва!
-Хубаво е да те видя, все пак. -Много ми е приятно да те видя, да.
Не мога да повярвам, че съм тук!
Боже! Полетът добре ли беше?
-Да, много лесно, да. -О, чудесно.
-Всичко беше наред. -Добави няколко сантиметра.
Започваш да приличаш на мен!
-О, да. Е, ъмм… -О, Боже!
-Момчета… -О, Боже!
-Махай се. -Ура!
-Какво? Какво, по дяволите? -Добре ли си?
-Свети боже! -О, Боже!
-Ааа! -Честито!
-Благодаря! -По дяволите!
-Благодаря! Знам, знам! -О, Боже, мамо!
Това беше голяма изненада.
Чаках да кажа на всички на Коледа лично.
-Но ето ме тук. -Какво--
-Ето ни тук. -Мръсници.
-Виж, мамо. -О, скъпа.
-Не мога-- -Едно сладко малко бебе за теб.
Трябва да се роди на Великден. Колко хубаво е това?
-Прегърни ме. -Исках да ти кажа преди Коледа.
-Не мога да повярвам. Истински не мога. -За какво е тази караница?
-Добре ли си? -Тя е бременна.
-Тя е бременна. Ще има бебе. -Измий си ушите.
-О. -О! Виж се!
Изглеждаш невероятно!
Вече си толкова голям.
-Помниш ли ме? -Не!
О, не!
-Тиби. -О, това е ужасно.
-Да не казваме на Хелън, че мама умира. -Това е леля Хелън!
Ти ме познаваш! О, Боже, толкова съм ти липсвала.
- Толкова много! - Едно, две, три, четири, пет… седем.
Осем внучета, Джун!
О, Боже, виж кой е! Здравей, Бен!
- Матю щастлив ли е? - Ами…
Къде е? Идва ли?
Да, той е, ъъ… в момента е на мълчалив отдих.
- Ау. - Хелън ще има бебе!
Аз, мисля, че просто ще… ще…
Мамо, ще видя дали някой може да оправи телевизора.
- Добре ли си? - Изглеждаш добре.
Не, не… Не искам да знам. Мисля…
По дяволите.
О, по дяволите.
Втори етаж.
Врати се отварят.
Врати се затварят.
Бавно. Бъди бавен. Дръж ме за ръката, ако искаш.
- Не! - Добре, добре. Добре.
- Виж! - Имам го.
Пети етаж.
Врати се отварят.
-Така че аз... -Берн?
Какво?
Не е ли време, може би... знаеш, всички отиваха?
Да, да, добре.
-Добре. -Добре.
-Разбира се. -Това е добра идея.
Хайде, скъпа, ела. Качваме се.
-Качваме се. Добро момче. -Обичам те, мамо. Обичам те, татко.
-Довиждане, скъпа. -Добро момче.
-Татко. -Ти ще...
-Довиждане. Довиждане, татко. Ще ти се обадя. -Довиждане.
Добре. Хайде, скъпа. Да вървим.
Добре ли си, Джуни?
Това е голямо семейство, Джун.
Много мило, че всички могат да бъдат тук за теб.
Ммм. Това е необичайно.
Не се е случвало така от... не мога да си спомня колко дълго.
Семейства.
Да, добре...
Здравей...
О! Ето го.
-Как си? -Добре съм.
Как си?
Да.
Върни татко.
-Татко? -Да?
Татко!
Удари го, щеш ли?
Господин Чешир?
-Добре… -Ох…
-Добре, любов… -Време е да си ходим.
О.
-Невероятно. -О, да, да. Е…
-Обичам те, мамо. -Добре, скъпа.
-Обичам те. -Внимавай. Да. Ох!
Ще те изтощи.
-Лека нощ, скъпа. -Добре. Талихо!
Лека нощ. О, благодаря.
О.
О, боже.
Искаш ли да говорим за нещо, Джун?
О, боже, не.
Как се казваш? Съжалявам, забравих.
Ангели Иканде.
-Ангели? -Мм-хмм.
Баба ми сънува и й
казаха, че ще се родя…
Така че ме нарекоха Ангел.
-Това означава. -Ангел.
Какво красиво име.
Благодаря.
-Лека нощ, Джун. -Лека нощ.
Бъзър е там, ако имаш нужда от мен.
Не… няма да го направя тук.
-О, по дяволите. -Какво?
-Вратата е заклещена. По дяволите. -Заклещена ли е?
-Какво е това? О. -Какъв е този шум? О, по дяволите. -Идва вода от тавана.
-О, по дяволите… Е?
Идва вода от тавана.
-Ще включа светлините. -Не, не пипай светлините!
-По дяволите. -Не е добре, нали?
-О. -О, за Бога.
Е, искаш ли да вземеш… да вземеш хавлия или нещо такова, Кон?
-Имам я. -Забрави да затвориш крана, татко!
Никога не съм…
Никога не съм намирал по-добра кулинарна
комбинация от Гинес и свински хрупки, Кон.
-Аз… аз никога… -Татко, млъкни.
-Не чувам какво казва Хелън. -Какво?
Да. Е, добре…
Тръгвай…
-Добре. -Продължавай, Хелън.
Ако мама не може да се прибере, ще трябва да остане у мен, и толкоз.
-Искаш да кажеш в твоя дом, Моли? -Разбира се. Чий друг?
Да остане с нея?
-Попитай… попитай я. -Да, да остане с мен.
И после Конър и ти и татко, Хелън, можете да останете при Джулия.
Да. Да, страхотно, каквото и да е. Да.
Абсолютно добре. Това е много добра идея.
-Достатъчно място. Да. -Добре, добре.
-Това е добре. -Да.
О, Боже мой. Как… как се случи това?
Татко забрави да затвори крановете.
Не, никога не съм. Не, никога не съм го правил.
-Абсолютно невероятно. -Невероятно е.
Меркурий е в ретроградно движение обаче. Знаеш това.
Добре, продължаваме напред.
-Какво ако… -Какво ако…
Не, мама просто ще дойде и ще остане при мен.
Не, не, какво… какво ако…
-Съжалявам, аз… -Не.
-Ще кажа това.
-Имаме пространството долу. -Не. Не.
-Не! -С прилежащата баня и подово отопление.
-Така че е много топло. -Не.
Много лесно.
-Можем да те настаним там и ти, татко. -Да.
-Ще бъде хубаво. Има телевизор. -Голям телевизор. Голям телевизор.
-Може би ще е малко по-… -Да, това може да проработи.
Продължавай, кажи го.
-Какво? -Просторно.
-Не щях да го кажа. -Добре. Добре.
Може би можем да намерим някакъв щастлив среден път.
Няма щастлив среден път, Хелън.
-Да, мисля, че ще си тръгна сега. -Да.
-Конни, ще ти се обадя по-късно.
-Исусе. -О, Боже.
-Какво правиш? -Просто разчиствам пространството.
Защото не мисля, че някой от нас е добре. Всичко е малко стресиращо.
Чувствам се като голяма топка от… червена енергия, и не е добре.
Трябва да визуализираме как прегръщаме
топката и след това просто я пускаме в ефира.
Така че мисля… Мисля, че ще ти е удобно при мен.
Искам да кажа, татко спа много добре снощи.
Има план, мисля… -Да.
…че всички сме щастливи, така че не се тревожи.
Беше определено замръзнали тръби, Джуни.
Мисля, че е старата водопроводна инсталация, знаеш.
Знаеш ли, мисля, че ще…
Мисля, че ще остана тук, ако нямате нищо против.
Хм?
Ако никой не възразява.
Чувствам се в безопасност тук, скъпа.
Добре, радвам се, че се чувстваш в безопасност, мамо. Това е най-важното.
-Ммм. -Ммм.
Екипът вероятно също би сметнал, че е разумно, Джун. Хм.
Да, добре.
Скъпа, все пак изглеждаш изтощена.
Имаш прекалено много работа.
-Хм. -Можеш да си вземеш почивка.
Ммм. Да.
Можеш ли да се погрижиш за това вместо мен, скъпа? Виж, постоянно се изплъзва.
То е, ъъ… мисля, че пръстите ми са се смалили.
Има ли нещо друго, което мога да направя за теб, нещо, което да те направи по-комфортна?
Ъъ…
Джун, помниш ли, че тази сутрин си говорехме за
разреждащите кръвта лекарства, които приемаш?
-Искаше да ти напомня. -Да, точно така. Ъъ…
Мразя тази игла в корема ми всеки ден.
Искам да кажа, за какво е това?
Не искаме да имаш повече усложнения, а дълбоката
венозна тромбоза може да бъде много неприятна.
Не искам тези неща сега.
Просто искам да отида до тоалетната. Знаеш, не мога да го направя.
-Ще поговоря с него. -Аха. Да.
В такъв случай ще трябва да подпишеш на една малка пунктирана линия, за съжаление.
Да, добре, Джулс може да подпише вместо мен, нали, скъпа?
Ммм. Да, разбира се. Е, виж, много се радвам, че реши да останеш.
Ще ти кажа какво. Можем да си поговорим.
-И тогава може би ще мога да попълня тези формуляри сега? -Да.
-Имам ги в офиса. -Добре.
-Довиждане. Ще се върна утре. -Довиждане, докторе.
-Ще се върна след малко. -Да.
Д-р Тифорд…
Може би можем да украсим стаята като у дома.
-Разбира се. -Да вземем коледно дърво.
И да сложим малко лъскави гирлянди и други неща. Искам да кажа, това би било прекрасно.
-Бих искал това.
-Те са замръзнали. -Чудесна идея.
-Да, хубаво, Хелс. Какво правиш?
Просто попълвам тази форма.
Мама не иска разреждащото кръвта лекарство, така че трябва да подпиша това нещо.
Защо подписваш ти?
Защото имам пълномощно, Моли, затова.
О, Боже мой, какво, по дяволите, е това на пръста ти?
Пръстенът на мама. Тя ме помоли да го пазя.
-Много мило от твоя страна, нали? -Поиска да се грижа за него.
Не го пазя, ако това намекваш.
-Тогава защо ти го даде? -Не знам, защото бях най-близо.
Няма да го даде на Хелън да го гледа, нали?
Е, аз съм тук сега, така че можеш просто да ми го дадеш.
Не.
Няма значение кой го има.
Тя просто искаше някой да отговаря за това.
Отговорен. Да, аурата на зрялост.
Срам, че не можем всички да я имаме. Е, хм…
Направих график само за посещенията.
Очевидно, татко може да идва и да си отива, но
останалите трябва да се придържат към графика.
Защо… защо трябва да има график?
Може би трябва просто да попитаме мама какво иска.
Правя това за мама, Джулс.
Направих го така, че ти и аз да не се припокриваме.
Моля те, не бъди труден. Просто се опитвам да направя нещата приятни за нея.
Нито едно от тези неща не е важно, знаеш.
Д-р Тифорд каза че трябва да подпиша това днес.
Да, не говорех за формулярите.
Здравей, мамо!
-Нан! Нан, Нан! -О, боже мой!
-Вижте тази група. Здравейте. -Здравей, Джун!
Здравейте, всички.
-Какво имаш там? -Здравей, Нан. Моят календар на приключенията.
-Твоят… Ти ли направи това? -Помогнах.
Ти ли? Беше ли съвместна работа?
Уф!
Едно, две, три…
-Шш. Една секунда. -Да го направим отново, Бен?
-Добре съм. -Най-голямата топчица, която съм виждал!
-По-силно! -Хоки-поки?
Глави, рамене, колене и пръсти
О, те имат… Вижте, малки лица! Обичам ги.
Кога ще се прибереш?
Е, в крайна сметка ще се прибера.
-Колене и пръсти -Добре, вие момчета.
Всички да отидем и да вземем горещ шоколад, а?
Не си играй с това, защото това е специалното нещо на Нан.
Да, Бен, горещ шоколад. Можем ли да вземем мармалади?
-И бита сметана? -Да!
О, прекрасна сутрин, Джун.
-…в лицето ти… -Не го прави прекалено плоско.
Не, няма.
Здравей.
Бутилка вино.
-Не е вино. -Бутилка просеко.
\"Герой на Дикенс, посетен от духове."
-Продължи? -Скрудж.
Да! По дяволите!
-Видял си… Погледнал си тези! -Не, обещавам. Не, не.
Ще направя този. Ами, седем напречно…
-Добре ли си, Джун? -Ами, добре, 11 надолу.
Нищо. Нищо.
Бенджи би харесал това.
-Добре е, бабо. -Ето.
О!
Излъжи го. Опитай се да го излъжеш.
Не се притеснявай, скъпа.
-Торта. Обичам торта. -Да!
-Обичам торта. -Вкусно.
-Тромпетът! -Тромпетът! Браво!
-Щрак! -О!
-Мм-хм. -Да.
-И това ще те напредне. -Да.
Същото и на дясната ръка.
-Добре ли си? -О, добре.
-Добре, наслади се на приключението си. -О.
-Благодаря. -О, здравей.
-Какво става вътре? -О, ъъ…
Той е твърде болен, за да изпълни списъка си, така
че направихме малко събитие и… му купихме едно от тези.
-О! О! -О!
-Той изкачва Еверест тази сутрин. -Още? Още?
-Да. -Да!
О, чудесно е.
Да!
Витлеем?
Трябва да пътуваме цялото разстояние до Витлеем?
Това е толкова далеч!
И Мария е, е…
е, тя е на път да роди!
Конър.
Тя те обича много, знаеш ли.
Не искам тя да умре.
Майка ми почина в болницата.
Когато бях на осем.
Не бях там. Бях на училище, така че го пропуснах.
Всички възрастни около мен повтаряха: \"Тя не беше в болка," и
Винаги ще имам майка в сърцето си, и…
и тя е, тя е в сърцето ми, но…
всичко останало, което казаха, беше глупост.
Всички ми казаха, че е готова.
Но никога няма да разбера със сигурност.
Щеше да е по-лесно, ако знаех кога ще си отиде.
Затова аз…
приемам за свой дълг
да се уверя, че хората получават добри сбогувания.
Това е най-важното.
Благодаря.
О, отвратително.
Чувствам се толкова… недостойно.
Всичко е… толкова усилие.
Е, Джун, ти всъщност се справяш чудесно.
Всички казваме какъв трубадур си.
-Наистина? -Мм-хмм.
О, това е прекрасно.
Благодаря, скъпа.
О?
Какво е това? Дали е… това Рей Чарлз?
-Знаеш ли какво? Аз всъщност не знам. -О.
О. Може би е Синатра?
-Точно така. -О…
Не, не, звучи… звучи като Рей Чарлз.
Добре, остани права за мен, Джун.
Това е.
Добре ли си?
-Ммм. -Добре.
-Прекрасно. -Знаеш, не харесвам Синтра.
-Готова ли си? -Или Боб Дилън, всъщност.
Или Пикасо.
Мммф.
Искам да кажа, никога не съм го признавала.
Защото, знаеш, не можеш да кажеш какво мислиш.
Можеш ли?
-Точно така. Готова ли си? -Ммм.
Знаеш, Бърни ми пееше Рей Чарлз.
Вече не го прави.
-Готова ли си? -Ммм.
Хайде.
Три, две, едно.
И как е болката? Искаш ли още морфин?
Знаеш ли, мисля, че ще го направя.
Или мислиш, че трябва да изчакам по-късно?
Е, мисля, че си много добра в това да бъдеш смела, Джун.
Но днес не е денят за това.
Защо не ти направя чаша чай и малко
лекарства, и можем да гледаме малко от Bake Off?
- Как ти звучи? - Звучи като блаженство.
- Добро утро, Надия. - Добро утро.
- Надия, разкажи ни… - О, обожавам я.
Така че правя шоколадов тарт с шоколадово
тесто, а после ще има слой солен карамел
и фъстъци, след това слой шоколадов мус и…
- Как мислиш, че се справят? - Надия ще направи…
- Твоята група? - Ммм.
- … шоколадов мус… - Не е зле.
- … и шоколадов ганаш. - Конър е добър човек, нали?
- Трюфел и… - Да, добър е. Чудесен е.
Искам да кажа, начинът, по който той се грижи за мен, е чудесен.
Ще използвам нещо наречено тапиока малтодекстрин…
Не съм сигурна как са момичетата, Джун.
Трудно е да се каже.
О, скъпа, сигурна ли си, че можеш да се справиш?
Да, да, не, разбира се, че мога да се справя, скъпа.
-Извинявай. Просто съм уморена. Е… извинявай… -Извинявай, не чух какво каза.
Има проблем в кухнята, и ти изчезна. Какво каза?
Няма значение.
Наистина няма значение. Не се притеснявай.
По дяволите! Проклето нещо.
Врати се отварят.
Врати се затварят.
О, и има голям шанс. Акапулко…
О, по дяволите… О, о, виж!
-Виж Акапулко! Пас, ти глупак! -Шшш!
-О, по дяволите! Какво беше това? -Татко!
-Шшш! Шшш! -О, ти си глупак, приятелю! Глупак!
Ти си глупав фалшификат, приятелю! По дяволите!
-Здравей. -О, здравей.
Как е, ъъ… как е всички?
Какво, по дяволите, е това?
-Хладилник? -Какво е това?
Да, да, е.
Можеше да ми кажеш по-рано. Пия топли бири цяла сутрин.
Мислех, че ще е полезно да държим
неща вътре, когато имаме гости, мамо.
Знаеш, вино и закуски и неща, знаеш.
Сирене и бисквити.
-Хайнекен. -Гах!
Какво? Какво беше това?
О, по дяволите! Виж, по дяволите… Можех да вкарам оттам!
Един по дяволите пръст можеше да вкара оттам!
-Татко, млъкни. -Скъпа, наистина ли е необходимо?
Искам да кажа, никой няма да дойде да ме види.
защото ще са заети с техните Коледи, така че…
-Мамо. -Знаеш.
Много хора те обичат. Разбира се, ще искат да дойдат.
Хедър и Дерек от номер 58 са казали, че биха искали да се отбият.
Не, не, не. Моля, кажи им да не… не се притесняват.
Ще ги видя на Боксинг дей за по питие така или иначе, така че…
-И това е едно-нула... -Добре.
Слушай, няма да спирам.
Ще се върна в седем.
-Когато взема равиолите от Франко. -Можеш ли да ми помогнеш с това, скъпа?
-Много е тежко. -О, да, ужасно нещо. Добре.
Пас, ти глупак! О!
-Кажи на Франко, че го обичам. -Да.
-Винаги съм мислила, че е много секси. -Да, разбира се, ще го направя.
-Добре, ще се видим по-късно. -Ето, ето, чакай ме.
Можеш да ме закараш до магазина сега, когато имаме този хладилник.
Да, ще се опитам да бъда полезен.
Добре, вземи инвалидната ми количка, моля те, Жул?
Ти си невероятен.
-Не, можеш да отидеш пеша до колата, дебелако. -Добре.
Добре, надявам се, че си паркирал наблизо.
Можем да вземем риба и чипс по пътя обратно, Джулс.
-Мамка му. Хайде, сбогом на мама. -Дюнер или нещо. Добре.
-Сбогом, скъпа. Ще се видим след малко. -Хайде.
Добре!
-Малко съм схванат от седене. -Палтото ти, татко.
-Бях там дълго време. -Все още ти трябва.
Прочети… на мен, Кон.
Не съм много добър в четенето на глас на хора, мамо.
Винаги ме кара да се чувствам като че ще повърна.
Това… е добър момент да опитам.
\"Ако има рая
Майка ми ще
Съвсем сама, ще има един
Няма да е панси рай
Нито крехък рай От… долини на лилии
Но ще бъде рай
От червено-черни рози
Баща ми ще бъде дълбок като роза
Висок като роза…"
Как сме?
Да.
Какво означава това?
Добре ли си?
Къде е мама? В тоалетната ли е?
О, за бога, тя е вътре твърде дълго.
Трябва да проверим за нея.
-Не… -Може да е мъртва!
Знаеш, че тя наистина, ъъъ…
тя наистина е слаба.
Знаеш това, нали?
Не е добре.
Добре, имам предвид, не мога да го понеса.
Просто ще проверя за нея. Просто ще го направя.
Мамо?
Имаш ли нужда от помощ?
О, Боже, ще вляза.
Добре ли си, мамо?
Скъпа, защо носиш жълто? Казах ти, не ти отива.
Ммм.
О, не, не ме държи за ръка, скъпа.
Дланите ти са мокри.
Извинявай.
Мат няма да дойде за Коледа, нали?
Не.
Той… не може. Не може да дойде.
Ммм.
-О, стомахът ми. -О, Боже.
-Боли ме стомахът. -О, мамо.
-Може ли да ми дадеш… -Какво, медицинска сестра?
-Не. Не. Може ли да ми дадеш… -Прегръдка?
Не, не, не. Затвори си устата, Хелън.
-Искам само чаша вода, моля. -Да.
Скъпа, устата ми е суха, и… уф.
Езикът ми има ужасен вкус.
Ето. Ето, ето.
Ммм.
-Достатъчно ли е? -Ммм.
О, обичам те, скъпи.
И аз те обичам, мамо.
И този също обичам.
Не мога да чакам да го гушна, да видя малкото му личице.
Обичам аромата на новородено бебе.
О, Боже, колко е студено.
Е…
Татко отиде в кръчмата. Ето ключа за страничната врата.
-Как е тя? -Е, доста е зачервена.
Затова я пръскам с Evian.
Добре.
О. О, Хелс.
-О, не. -Аз просто…
-Извинявай. Аз… -О, Боже, о, Боже, о, Боже.
Виж, аз… знам, че е егоистично, но…
Искам да кажа, децата на теб и Моли имат… знаеш, те имат баба.
И не знам, просто винаги съм мислил, ако някога наистина имам дете, ъм...
Ще имам най-добрата баба в целия свят.
Уау.
И ще имам мама да ми помага с всичко, и…
Ммм.
Знаеш, и може би семейство от моите.
-О, Боже. О, Боже. -Хайде.
Аз съм бременна стара мома която слага кристали в
сутиена си, и не знам защо ми отне толкова време да имам бебе.
Бях зает с други неща и
сега съм много уплашен,
Джулс, защото ще бъда ужасна майка.
О, не, не, не, спри. Не. Не. Хайде.
-Да, аз съм. -Не, спри. Спри. Спри.
Погледни ме. Погледни.
Добре, първо…
…ще бъдеш страхотна майка, а Мат ще бъде брилянтен баща.
-Е, не, не, той не е. -О, хайде, разбира се, че е.
-Не, това е-- -Разбира се, че е. Хайде.
Той няма да бъде брилянтен баща, защото не е бащата.
Разделихме се преди години.
Какво?
Винаги съм мислил, че сме в отворена връзка,
но се оказва, че само аз съм спал с други хора.
Добре. Добре, мамка му.
-Да. -Добре.
Така... така... кой е бащата?
Густав.
-Густав? -Да.
Това прави. Той, ъъ...
От добро сърце, прави секс с хора, за да им помогне да имат бебе.
Безплатно.
Приятелката ми Женевиев го направи и стана от първия път.
-Обещавам, абсолютно законно е. -Ммм.
Трябваше да подпиша нещо, което казва, че той няма никакви отговорности.
Добре.
Но той... беше много мил.
-Ауу. -Честно.
-Добре, добре. -Честно.
Добре. Това е добре.
Просто... просто закъснях.
Беше единственият ми вариант.
Трябваше да кажеш по-рано, глупчо.
Знам. Не казвай на никого.
-Добре. -Не, чакай, можеш ли? Може ли...
Можеш ли да им кажеш вместо мен? Моля.
-Защото не мога да го понеса. -Добре.
-Да, добре. -О, благодаря.
-Всичко ще бъде наред. -Ох.
О, Боже.
О!
Слава Богу, че си тук.
Хелън ме побъркваше.
О, Боже, мамо.
-Можеш ли… да ме вдигнеш, скъпа? -О, да.
Тази, после тази. Готово.
-Как се чувстваш? -Ммм.
Готово. Добре ли си?
Никога няма да видя това бебе, нали?
Аз… не мисля, че ще го видиш, мамо.
Но те ще бъдат… ще бъдат добре, наистина.
-Хелън ще бъде добре, обещавам. -О, Боже.
Не говори за това. Ще ме разплачеш.
Не, добре. Не, не. Да… О, ето.
Спри. Ето ни. Хайде. Хайде.
-Вземи това. -Благодаря.
-Така или иначе, какво имаме за тази вечер? -Правилно.
-Имаме… -Ммм?
…равиоли с масло и салвия.
О! О, това звучи вкусно.
-Знам. -Мога ли да го помириша?
Нека видим… Ето. О, Боже.
-Ммм. -О, да, ето.
О!
Това е чудесно.
Може би… може би ще си хапна по-късно. Ммм?
-Мамо. -Да?
Имам нещо да ти покажа.
Вали сняг!
О!
Обичам да гледам как пада снегът.
Може би ако съм късметлия, ще се върна като сняг.
И тогава ще ви видя всички на Коледа.
Да.
Къде е татко?
О, той току-що се върна вкъщи.
Вероятно… той ще… ще дойде по-късно, предполагам.
Ще се грижиш за него,< няма ли, скъпа, когато ме няма?
< -Разбира се, че ще се грижа.< -Обещаваш ли?
< -Разбира се, че ще се грижа. -Да, защото ти си силната.
Мамо, сега, виж, ти просто… Просто… не се тревожи, добре ли си?
За нищо от това. Просто не се тревожи за тях.
Те ще… те всички ще бъдат добре.
Аз… аз… аз ще се уверя, че са. Ще го направя.
Да, но, знаеш, не в…
в този натрапчив начин, който понякога правиш, добре ли си?
Добре.
Ммм.
Не ти пука, че ще умра, нали, скъпа?
Мамо.
Не. Не, мамо.
-Мамо, разбира се, че не ми пука. -Добре.
Добре. Това ме кара да се чувствам по-добре.
Имаш ли спирала за мигли?
Е, мисля... Мисля, че имам някои.
Хайде, направи ме представим.
Никога не съм умирала преди. Искам да изглеждам добре, когато се случи.
Добре.
-Ммм? -Добре.
-И малко червило, може би. -Добре.
Готово.
Добро утро, Джун.
Как сме тази сутрин?
Видя ли това?
Е, рота.
-Полезна? -Вземи да го погледнеш както трябва.
О, виждам. Няма, ъъ... пресичане между Джулия и Моли.
-Това ли... това ли имаш предвид? -Тя го е направила нарочно.
О.
Така е от години.
Искам да кажа, наистина... Искам да го оправят, наистина го искам.
Семействата са трудни, Джун.
Момичетата са по-трудни от момчетата.
Имам три от тях.
Мисля, че казвам грешни неща.
Искам да кажа, просто.
.. просто го казвам, както е. Изглежда е
голяма сила за теб, Джун, защо не го правиш сега?
Трябва да ги събера тук.
Сигурна ли си, че ще дойдат?
Ще дойдат, ако мислят, че съм на път да умра.
Това е. Малки стъпки.
Мога да те взема сега.
-Здравей? -Здравей. Това Джулия ли е?
-Да, аз съм. -Това е медицинска сестра Анджел от Принцеса Мери.
О, Боже, всичко наред ли е?
Тя те търси. Мисля, че трябва да дойдеш.
\"...да заспи с."
-"Но Дейв не спираше да се буди." -О, Джери, вземи бебето.
-Трябва да отида в болницата. -Добре ли си?
Ще се видим скоро, миличките ми.
-Довиждане. -Мама добре ли е?
Да. Тя е добре, да.
Ще се върне ли навреме за закуска?
Да, ще се върне много скоро, мисля, да.
Сега, Джуни, ти влезе по средата на историята тук.
Не знаеш какво става, нали? Да започнем отначало?
Тиб, какво мислиш? Отначало?
Да. Добре, татко.
-Е, Берни? -Ммм?
Време е за баня на Джун.
Можеш да останеш, или пък в
столовата има специални бекон сандвичи.
Ти решаваш.
О, добре. Е, моята…
-О. -Да.
Добре.
Добре, любов. Аз… Ще…
Няма да е дълго.
По дяволите. О!
Това е солиден удар.
И след три месеца, виж как е трансформацията
и разбери дали този "опит" си е струвал.
Следва шанс…
Ммм.
Хлябът е малко…
Не го искам.
Проклети мизерни места, нали?
Ммм!
Мизерни. Проклети мизерни. Мизерни. Да.
Да.
Добре, ето ги.
Здравей.
Мамо.
Знаеш, ами… Чувствам се добре сега.
Беше фалшива тревога, мисля. Глупава аз.
Може би трябва да те оставя.
Искам да напиша писмо.
За бебето. За Хелън.
За и двамата. Мислех, че може би вие, момичета, бихте ми помогнали.
Имате ли лист хартия?
Не беше нужно да ни плашиш. По дяволите, мамо.
Да, направих го.
Вие, малки гадняри.
Сега седнете.
Загубих крака си, знаете.
Да.
Е, хм…
Бях на вашата възраст, да.
Да, моето малко момче, беше само на две, най-малкият ми.
На баржата.
Голяма, голяма океанска баржа, да.
Да, не, връзвахме се,
и, хм, въжето се
заплете, и лодката се помръдна,
и то, като... като, изцеди го,
омота се около, като, и го изцеди до...
до проклето чисто!
Ооп!
Да!
Да, знам, зашиха го обратно, като, да.
Невероятно, наистина, нали? Да, те...
ме събраха отново.
Зашиха го обратно, събраха ме отново.
Да.
Само че не тук горе.
\"И лелите ти, Мол и Джулия, ще бъдат до теб,
защото, въпреки че знам, че са имали различия,
също така знам, че се обичат истински."
\"Обичам ги и двете толкова много,
но ги обичам два пъти повече, когато се обичат една друга."
Искаш ли да отидеш първи, или...
Исках да бъда точно като теб, когато бях малък.
Щях да направя всичко, което ми кажеш.
Исках да нося това, което носиш
ти, да пия същата газирана напитка
с две сламки в нея.
Същите чипсове, по дяволите. Дори поисках хамстер защото ти получи за рождения си ден.
Мразя хамстери.
Бях на 13, когато си тръгна от дома, и те мразех, че си тръгна.
Мразех те, че си отиде, защото обичах да си около мен.
После не се прибираше толкова често, и просто усещах, че никога не те виждам.
И мисля, че се чувствах малко изоставен.
После стана тази голяма,
успешна личност, а аз все още
ровех под дивана за дребни пари.
Не можеш ли да видиш как това просто щеше да ме побърка?
И винаги си имала толкова хубава коса. Това е толкова досадно.
Джулс?
Искаш ли Сникерс?
Да.
Благодаря.
И имаш Том, перфектния Том.
Знаеш, забременях веднага щом срещнах Джери,
и бях на 22 седмици, мисля, преди да разбера.
Удивително е, че Сид е добре, наистина.
Прекарах цялото време
пушейки трева и пиейки водка.
Винаги съм жонглирал с толкова много неща.
Бях ужасен че ще изпусна едно от децата си
или ще оставя едно зад себе си.
Всъщност, направих го.
Оставих Ела до багажната лента на Хийтроу веднъж.
И Том, да…
Да, Том е… той е прекрасен.
Но работи на другия край на света. Аз съм, ъм,
сам повечето време.
Поне имаш Джери наоколо.
Не винаги е полезно да имаш Джери наоколо.
Но въпросът е, че ти… имаш избор.
Желая си да остана вкъщи с децата.
Това е единственото, което не мога да направя.
Имам толкова много отговорности.
Трябва да плащам за нашия живот.
Ипотека на мама и татко, и твоята ипотека, когато
не можеш, което знам, че не бива да говорим за това.
Терапията на Хелън.
Следващата криза на Конър.
Аз правя всичко.
Мама умира, но това е най-многото време, което съм прекарал с децата си от години.
И после идва вината.
Всички училищни пиеси, които съм пропуснал, футболните мачове и…
Знаеш, ти си тази майка, която стои на
страничната линия и раздава домашни палачинки.
О…
Ти… ти наистина си там за тях.
Ти си толкова щастлива.
Помниш ли тези сандали, онези с…
две сини цветя и едно червено цвете на пръстите?
Е…
Не.
Да, помниш ги. Мама ти ги купи на онова пътуване до Хейлинг Айлънд.
Помниш ги.
И аз бях толкова ревнив, че задържах дъха си и припаднах.
Татко беше толкова ядосан на мен и теб, че ни изхвърли и ни накара да вървим пеша.
Изхвърлиха ни от колата.
После Конър беше толкова
разстроен, че повърна в косата на Хелън.
Трябваше да се върнем и да ми купим чифт, който да съвпада.
Да. Да.
Да, помня.
После имахме същите.
Съвпадахме.
После… ти остави един от твоите, лявата обувка, на плажа.
Върнахме се, но не можахме да я намерим.
О, да.
И помниш ли, аз загубих лявата обувка от моя чифт?
О…
Защо говорим за това?
'Щото не съм я загубил.
Зарових я.
- Какво? - Зарових я, в градината на номер 75.
'Щото исках да съвпадаме.
О!
Виж.
Знам, че, ъм, исках да обряза
лицето ти от доста време.
Но знам, че си много добър човек.
Съжалявам.
И аз съжалявам.
Искаш ли да сготвим коледната вечеря заедно?
Да.
Ще бъде много хубаво.
Ето.
\"Wancer"
. Какво е "wancer"?
Wanker, скъпа.
Ето. Десет милилитра морфин, Джун.
Ще се влива бавно през следващите десет часа.
Ммм.
Така ще поспиш тази нощ. Ще се върна след малко.
Не можеш да имаш wanker с "C", мамо. Това дори не е истинска дума.
О, нека измамя.
Не съм изневерявала достатъчно в живота си.
Честно казано, пожелавам си да бях малко по-разпусната.
Знаеш, да се държа по-лошо. Хайде.
Хайде, върни го.
Да.
Как е сестра ти?
Готвим коледния обяд заедно.
Ммм.
Мамо.
О. Ммм.
Хей, колко е часът?
Здравей, сънливко.
Хмм?
-Татко? -Хм?
Можеш ли да преместиш бирите си?
Освободих място в хладилника.
Хм... добре, да, добре.
Трябва да отида до тоалетната. Хм... да.
Ще го направя, да.
Уф.
Татко, докато си там, можеш ли да вземеш
коледната ваза на мама от кутията и да я изплакнеш?
Малко е прашна.
Да, да, да.
Отрязах малко джел, което можем да сложим по-късно.
Ш!
-Татко! -Какво?
-Прави го тихо. -Да, добре, да.
Хм, добре, Кон--
Конър, чакай. Конър, чакай!
-Добре, Кон! -Това беше вазата на мама за Коледа.
-Да, знам, но-- -Татко, това е един от първите ми спомени. Ш!
Ш!
-Майка ми, твоята съпруга… -Да.
…е на път да умре.
-Да, аз-- -Тя ще умре много скоро.
Разбираш ли това, нали?
Защото всичко, което съм видял да
правиш, е… е да спиш и да правиш
тъпи шеги и да пиеш и да решаваш
кръстословици и да не ти пука за никого.
-Кон. -Или за нещо друго освен за себе си.
Забелязал ли си къде сме, татко?
Ти си напълно жалък!
Моля те, бъди до
мама и се събуди!
Още ли я обичаш, татко?
Хм?
Отивам в кръчмата.
По дяволите.
Уау! Уау!
Благодаря ви много! Благодаря.
Благодаря на всички.
Следващият на сцената е някой, когото всички познавате.
Бари, бил ли е в Бари, татко ми?
Дай ми секунда, Кон.
- Ще бъда с теб след две секунди, нали? - Добре.
Аз съм Берни и, ъм…
Е, ще пея песен тази вечер,
наречена "Джорджия", ъм…
Да, за жена ми е.
Някои от вас може би я познават, всъщност.
Знам, че аз определено я познавам.
Ъм…
- Ъм, името ѝ не е Джорджия. - Мамка му.
То е, ъм, Юни, Джуни.
И, ъм…
е, тя не е тук тази вечер, защото, ъм…
тя е…
е, защото е…
в болница е и, ъм…
тя… няма да бъде, ъм…
няма да съм наоколо...
а, за много дълго.
Ем...
Исках да изпея това, защото...
така... така тя да знае...
Бях малко...
малко задник...
Ем...
Малко гаден баща на... сина ми и...
Те са добри деца. Така че, така или иначе, аз...
Това е за всички тях. Така или иначе, започвам.
Джорджия
О, Джорджия...
...мир аз...
Просто стара сладка песен
Държа Джорджия
В ума ми
Казах Джорджия
О, Джорджия
Песен за теб
Идва толкова сладка и ясна
Като лунна светлина
През бора
Други ръце се протягат към мен
Други очи се усмихват нежно
Все още в мирни сънища те виждам.
Пътят
Води назад… назад към теб, Джуни.
О, Джун
О, моя Джуни
Няма мир
Няма мир, който да намеря
Само стара сладка песен
Пази моята Джуни
Пази те в ума ми
Пази моята Джуни в ума ми
Виж, над проклетия…
през следващите няколко дни, гадната миризма в колата!
Не можахме да намерим…
Добре.
-Успех. -Добре.
Добре.
-Продължавай. Продължавай. -Тя е, бутай. Тя е.
Добре. Взех я.
Добре. Да.
О, по дяволите.
Татко?
Какво?
Това беше бръшлянът, който щеше да сложи в коледния си ваза.
Трябва да ѝ го дадеш така или иначе.
-Ще ѝ хареса. -О, благодаря, момчето ми. Ах.
-Ах. -Да.
Извинявай, скъпа.
Джуни
О, Джуни
Джуни
О, моя Джуни
Просто стара сладка песен
Държа Джуни
В ума ми
Казах просто стара сладка песен
Държа Джуни
В ума ми
Ще ми пееш ли, когато умра, Бърни?
О, моя Джуни.
Спри. Няма да умреш.
Да, ще умра.
О, моя скъпа.
Кон.
Коледа утре, Кон.
Ъ…
-Не мисля, че е, татко. -Трябва да е.
Ах, няма да го направи.
Ъ…
Не, трябва да направим Коледа утре.
Добре.
Да.
Весела Коледа, татко.
-Хей? -Вече е след полунощ.
О, да.
Весела Коледа, момчето ми.
Внимавайте, всички. Сега слушайте. Сега…
Днес… днес е много, много
специален ден, защото днес е Коледа.
-Не, не е! -Не е, дядо.
-Коледа е следващата седмица. -Ъъ, извинявайте. Да, така е.
Това е Коледа за вашата баба.
Съжалявам, но вие… всички обичате ли вашата баба?
Да.
Е, това беше боклук, нали? Сега, всички обичате ли вашата баба?
-Да! -Ура!
Добре, сега, ще направим ли тази Коледа
най-добрата, която светът някога е виждал?
-Да! -Да какво?
-Да, моля! -Отлично.
Не се страхувай, Кон.
Просто живей живота си.
Просто бъди точно това, което си.
Благодаря ти, че си моя майка.
Уф! Спокойно!
Аах! Хайде, хайде!
-Върнах се. -Взе ли всичко?
Да, да, да.
-Звънчета, звънчета… -Къде са гъските, Джери?
-Е, за гъските... -Джери, къде са гъските?
Не се паникьосвай, но имам нещо по-добро.
-През снега летим -Добре?
В шейна с един кон
Продължавай, питай ме.
Над полетата летим
Какво, по дяволите, са тези?
Това са гудъкенси.
-Духът празничен носи... -Какво?
Това е безкостна пилешка плънка в безкостен патешки гърди.
Мислиш си: "Това ли е всичко?" Не!
Защото всички те са пълнени в безкостна гъска.
И това очевидно е истинско нещо. Бум. Добре дошли.
И... и аз ги взех на същата цена като две гъски.
Това са шест птици на цената на две!
Разбра ли? Кой е сега кралят на пазаруването, а?
Обичам те, голям идиот.
Заедно в еднопосочна…
Ако някой ни попита какво е това,
не мисля, че бих могъл да го опиша.
Не.
Чакам някой да умре.
-Гладни сме. -Да.
Дори не е единадесет часа.
Не смея да мръдна, защото ще се събуди.
Искаш ли сандвич? Мога да отида в столовата.
-Да, имаш ли пари? -Донеси го тук. Да, имам картата си.
Добре.
Ще бъда тук.
-Искаш ли гаден кашкавал или гадни скариди? -И двете.
Добре. Ето стикерите.
-Хей. -Добре ли си?
Да, благодаря. Просто ще взема сандвич.
Добре.
Момчета, бързо!
Имам изненада за вас, мамо.
-Ще те заведа някъде хубаво. -Да.
Добре.
-Готов ли си? -Имам го.
Да вървим.
Къде отивам?
-Внимавай за ъгъла. -Ууу!
Кои са първи, овчарите или царете?
Мисля, че овчарите са първи, после царете.
Къде са короните? Имаш ли корона?
Можеш ли да погледнеш за мен, да видиш дали идват?
-Погледни малко. -Овцете първи.
-Бен! Да видим. Идва ли Нанка? -Като люлка.
-Виждаш ли я? Идва ли? -Да, но…
-Аз бях Мария. -Тя ли?
Няма Нанка.
-Никой? -Никой.
-Само стол. -Добре.
Така.
Вратите се отварят.
Влезте!
Вратите се затварят.
Ето, Нанка.
Направих това за теб.
За нашето шоу.
- Това корона ли е или онази? - Трябва да намерим...
-Чудесно, Сид. -Това е твоят?
Тиб, трябва да измислим начин да…
Първо трябва да бъдеш овца.
-Тогава бързо трябва да сложим короната. -Добре ли е тя?
-Да, първо овца. -Овца.
-И после короната. -После короната.
Тиб, Тиб, изключи го.
Весела Коледа, Нан.
Остани тук. Ще отида да кажа на другите.
Алфи, къде е магарето?
-Момчета, бързо. Тя е тук! -О, идва.
-Тя е тук. -Готови ли сте?
Добре, слушайте. Помнете, играх в "Пиратите от Пензанс", когато бях дете.
-Режисьорът каза: "Темпо, темпо, темпо." -Татко, спри.
Разбрахте ли? Всичко е въпрос на темпо.
-Бързо, Тибалт. Тиб, изключи го. -Изчакай!
Какво прави той?
Къде е магарето?
И къде е килимът за първа сцена?
Дядо, ти избра един…
Момчета, къде ми е брадата?
-Ето ти брадата. -Къде ми е брадата?
-Били, къде е… -Добре, бързо.
-Това ли е? -Имаме ли всичко?
-Е, жалко. Вкарвай. -Къде е… О, не.
По-бързо!
Децата имат изненада за теб.
-Ето го! Достатъчно добро? -Бяла дреха ли ще е овцата?
-Шшшт! -Добре е.
-Момчета, някой да помогне-- -Дядо!
-Шшшт! -Тиби. Тиби, ела тук.
-Какво? -Къде е магарето?
Косата ми.
-Ела! Косата ми! -Добре е!
Трябва да се приготвиш.
Добре дошъл в Рождество, Нанка.
Аъм.
\"В малък град, наречен Назарет,
Една млада жена на име Мария живееше в Назарет.
Спри да надничаш!
Един ден ангел на име Гавраил се появи
и й каза, че ще има бебе.
Хората казаха, че това е чудо, непорочно зачатие.
Непорочно зачатие, точно като това тук.
Не съвсем. По-забавно ми беше.
-Хелън, спри. -Извинявай.
Така или иначе, Мария и Йосиф отидоха в Витлеем да родят бебето си.
Малък магаре, малък магаре
На прашния път
Били, качвай се!
-Трябва да продължим -Тази посока. Хайде.
С ценния си товар
Кой е там?
Здравейте, сър.
Жена ми ражда.
Честито.
Имате ли свободна стая?
Ъъъ…
Коледа е, приятелю. Пълен резерв.
Но можете да влезете в обора, ако искате.
Малко е ветровито, но ще е добре.
Колко струва?
Е…
Десет… стари монети.
-Ще ви платя по-късно. -Сделка.
Хайде, Мария. Там е топло.
Да, можете да си полегнете.
Йосифе, бебето идва.
Фокусирай се. Можеш да го направиш.
Хайде, Мария. Дълбоко.
Хайде.
Дишай!
Хайде. Бутай!
Бутай! Бутай!
Ура! Ухуу!
Как ще го наречем?
Какво ще кажеш за… Исус?
Звучи добре.
Междувременно, небесният, красив,
ангелски Гавраил намери овчарите и мъдреците.
-Овчари? Мъдрец. -И ги представи на бебето Исус.
-Овчар… Да. -Донесоха му злато…
…смирна…
…и миро!
-Имаш злато? -Ето го.
Добре, бутай. Добре.
-Това е. Хайде, така. -Хайде, Тиб.
Хайде. Виж, Исусе!
-Донесохме ти злато! Смирна! -О, прекрасно!
И миро!
Ура!
Тиха нощ, свята нощ
Всичко е спокойно, всичко е светло
Около девицата, майката и детето
В яслите
Няма люлка за легло
Малкото Господ Исус
Положи сладката си глава
Звездите в яркото небе
Погледнаха надолу, където лежеше
Малкото Господ Исус
Заспал на сеното
Говедата мучат
Бебето се събужда
Но малкото Господ Исус
Не плаче…
-Татко. -Време е.
Добре съм. Не, добре съм. Добре съм.
О, Боже.
Моята Джуни.
Джуни
О, Джуни
Просто стара сладка песен
Държи моята Джуни
В ума ми
Казах Джуни
О, моя Джуни
Песен за теб.
Идва сладка и ясна
Като лунна светлина през боровете
-Прекрасно. -Какво имаш?
-Татко, искаш ли да седнеш с мен? -Добра късмет два поредни години.
-Практически традиция вече. -Да!
Здравей, ти скъпо малко същество.
Какво имаш?
Надявам се, че един ден ще прочетеш това писмо
и почувствай, че си се срещнал с мен, някак.
Бих искал нищо повече от това да се запознаем.
Ти си прекрасен. Знам, че си.
Залагам, че изглеждаш точно като майка си.
Тя е много специален човек, знаеш.
Никога не е обръщала внимание какво мислят
другите хора, и винаги съм се възхищавал на това у нея.
Но моля, кажи й, че баба каза
Тя наистина не трябва да носи жълто.
Ще те слуша.
Желая да съм там за пристигането ти, но
имаш прекрасна семейство да те посрещне.
Твоите лели, Моли и Джулия,
и чичо ти Конър винаги ще
те държат за ръка и ще те
обичат, каквото и да стане.
-Шшш! -Както аз.
Много.
Толкова се вълнувам за теб да опознаеш този прекрасен свят.
Имаш всичко пред себе си, скъпа моя.
Създавай много спомени.
Хубавите спомени ти помагат да живееш вечно.
Точно като мен.
Уау!
Добре. Уау.
О, сега, помни да си палав и не взимай нещата твърде на сериозно.
Важно е да се смееш добре.
Дядо ти ще ти покаже как.
-Мога ли да опитам някои? -Абсолютно нищо!
Моля, кажи на мама, че й липсвам.
Тиби!
И съм толкова горда с нея.
И никога, моля те, никога не
спирай да й казваш, че я обичаш.
Това ще направи сърцето й щастливо.
-Кара устните ти да изтръпват! -О, да, добре…
-О, да… -Кара ги да изтръпват.
Имах прекрасен живот, просто
като част от това семейство.
Моето най-голямо постижение
и най-голямото ми приключение.
Вдигнете чашите си.
За Джун.
-За баба. -За мама.
-Джун. -За мама.
-Весела Коледа, татко.
Обичаме те.
Наздраве, скъпа.
Ако някога имаш нужда от мен, все още съм
тук, просто се занимавам с всичките си
стари спомени, прескачайки от един на друг.
Бенджи! Бенджи, вали сняг!
-Ах! -Ура!
Ще бъда тук завинаги, мой ангел,
в сърцето и душата
докато се срещнем един ден.
Обичам те.
Обичам ви всички.
Сбогом.
Юни.
Песента на майката никога не остава нечута
Нейният успокояващ глас може да укроти
Бурите в морето само с една дума
Малките Ще ми липсвате, когато си отида
Отидете и плачете, но не за дълго
Падащият сняг Ще ви покаже, че съм тук
Той пада бавно, нежно, така
Да ви целуне по ухото
Вижте ме в песните, които свирехме
Така ще бъда винаги с вас
И когато плачете, помнете
Любовта, която имах с теб.
И винаги се опитвай да помниш.
Последното нещо, което щяхме да направим.
Щяхме да си кажем довиждане.
Точно преди да затворя очи.
Щяхме да си кажем довиждане.
Точно преди да затворя очи.
И когато плачеш, помни.
Любовта, която имах с теб.
И винаги се опитвай да помниш.
Последният ни жест
Ще си кажем довиждане
Преди да затворя очи
Ще си кажем довиждане
Преди да затворя очи