Това е Бърк.
Толкова далеч от всичко, че все едно не съществува.
Моето село, с една дума - кораво.
Има го от поколения, но всички сгради са нови.
Въздухът е свеж, водата - чиста, и от гледката не можеш да се оплачеш.
Единственият недостатък са вредителите.
На повечето места имат мишки или комари.
Ние си имаме…
Дракони.
Всеки друг би се махнал.
Но не и ние.
Ние сме викинги - не бягаме от битки, а се хвърляме в тях.
Хълцук! - Добър вечер.
Върви си! - Да, само да…
Пак се пречкаш!
Престори се на умрял!
Драконите представляват известен проблем
и тук, а и навсякъде.
Затова решихме да ги нападнем.
Как върви ли?
Помощ!
Ами…
Какво правиш?
Защо пак е навън?
Влизай вътре.
Това е Стоик Грамадански,
нашият главатар.
Още като бебе
отсякъл главата на дракон като стой, та гледай.
Дали го вярвам?
Вярвам, да.
Какво си имаме?
Гронкъли, змейове, двуглавки, ужилове.
Сумти видял чудовищен кошмар.
А нощен бяс? - Засега не, вожде.
Хубаво.
След мен. - Слушаме.
Хайде, нещастници!
Чухте го, дружина!
Пак ли излизаш?
Все едно ме няма.
Докато се усетиш, ще съм…
Я по-кротко.
Моля те!
Сърдиткото със сменящите се ръце е Храчко.
Дръж. Отивай.
Още от малък съм негов чирак.
Държа те под око.
Даже не трябваше да съм тук.
Това кога те е спирало?
По-живо! - Хайде!
Я да видя!
Охранявайте провизиите. - Да, вожде.
Пазете добитъка. - Слушам, Стоик.
И се ослушвайте за нощен бяс.
Чук!
Огнеборци!
Огнеборците. Готините хлапета на Бърк.
Те вземат дейно участие.
Отдръпнете се!
Но без капитана си са нищо.
Ярката звезда на нашето поколение,
удивителна, без пръст дори да мръдне.
Всички й дишат пушилката.
Астрид.
Какво?
Кой не спинка?
Хайде, на работа.
Искам и аз да отида. Да се докажа, да оставя следа.
Достатъчно следи остави не където трябва.
Дай ми две минути да убия дракон
и животът ми ще се промени. Може да се уредя и с приятелка.
Пази се, двуглавка!
Астрид ли?
Но тя е истински викинг.
Ти не можеш да въртиш ни чук, ни брадва.
Дори тези не можеш да мяташ.
Само че ей това ще ги мята вместо мен.
Поредното. - Преработих го.
Направих го… - Хълцук!
…двуцевно.
Ей за това тук,
за това говорех. - Малък проблем с калибрирането.
Ако искаш някога да трепеш дракони, трябва да спреш с…
всичко това.
Посочи ме целия.
Да. Стига си бил ти.
О, да.
Ти, господине, си играеш с огъня,
като възпираш всичко това.
Ще има последствия.
Ще поема този риск.
Наточи меча веднага.
Един ден ще изляза там.
Защото тук да убиеш дракон, е всичко.
Гронкълите са трудни.
Убия ли един, поне ще бъда забелязан.
А двуглавка?
Екзотично, вълнуващо.
Две глави - двоен престиж.
Отсека ли змейска глава, ще им покажа къде ми е мястото.
Давайте, момчета!
Намериха овцете.
Нападаме по всички фронтове.
Да не забравяме и чудовищния кошмар.
Презареди!
Само най-добрите се захващат с тях.
Но най-големият трофей е драконът, който никой не е виждал.
Наричаме го…
Нощен бяс!
Скачайте!
Сега пък и нощен бяс.
Никога не краде храна, никога не се показва.
И никога не пропуска.
Време е старият Храчко да се намеси.
Да не си мръднал оттук.
Не се шегувам.
Никой не е убивал нощен бяс.
Атака!
Затова аз ще съм първият.
Пак ли ти? Прибирай се! - Оставете го на мен!
Търсиш си белята, Хълцук!
Знам! Съжалявам.
Дай на мен.
Пазете се!
Този още не се дава!
Хайде, дай да те перна.
Покажи се де.
Уцелих го!
Уцелих!
Видя ли някой?
Освен теб.
О, богове.
Злоболак, пази го да не избяга.
Много благодаря.
Свърши ти огънят.
Я да те видим сега.
Така си и мислех.
Има и още едно нещо.
Пазете се!
Съжалявам, тате.
Пазете се!
Ама аз уцелих нощен бяс.
Тате, този път наистина уцелих един.
Да, дракон, който никой не е виждал.
Защото нощта е негово прикритие.
С присвити очи се вижда на фона на звездите.
Така го отстрелях. - Спри!
Стига.
Всеки път щом излезеш, става някоя беля.
Не виждаш ли, че си имам по-важни проблеми?
Зимата е на прага ни, а имам да изхранвам цяло село.
Селото може да мине и с по-малко храна.
Това не е някаква шега, Хълцук!
Защо не следваш най-елементарни заповеди?
Защото не мога да се сдържа.
Видя ли дракон, трябва да го убия.
Просто съм си такъв.
Ти си много неща, синко,
но убиец на дракони не си.
Прибирай се.
Пази го да не излиза.
Има ли по-голяма издънка?
Друг отдавна щеше да е изритан оттук.
Като син на вожда е привилегирован.
Ако не беше вождът…
Моят баща пък много се гордее с мен.
Тате! Тъкмо казвах… - Не ми говори пред хората.
Наистина уцелих един. - Разбира се.
Той никога не слуша. - Явно е семейна черта.
А когато ме слуша,
е с такава разочарована гримаса,
сякаш гледа яхния без месо. - Познато ми е.
Обаче бъркаш много.
Изобщо не е заради вида ти.
Той не понася това вътре в теб.
Благодаря за пояснението.
Чакай. Мисълта ми е,
стига си се старал да си нещо, което не си.
Само искам да съм един от вас.
Знам.
Никой не е казвал, че ще е лесно.
Но нека ви напомня,
че ние сме потомци на най-славните драконоборци
на всички земи, където е стъпвал викингски крак.
Събрали са се тук, защото са знаели,
че са на един хвърлей от свърталище на дракони.
Ако го унищожим,
ще затрием тези изчадия завинаги.
Дори не можем да го намерим. - Така е.
Това гнездо звучи все повече като измислица.
Изтощени сме.
Какво сме постигнали?
Нищо!
Но имаме цел.
Я стига.
Ние сме воините на Бърк,
най-суровото и кораво племе под слънцето.
Не е ли така?
Флегма,
виждали сме те да убиваш двуглавка съвсем сама.
Да.
Вярно е, остана без един крак.
И все пак ти победи, нали така?
Ами… - Така е.
Гнуся, вие идвате от Далечния Изток.
Гъба, вие сте извървели Пътя на коприната.
Слузи, вие идвате от слънчевите брегове на Блаланд.
Вижте ни - още сме тук и се борим.
Още се браним едни други.
Сериозно ли ще си вдигнем чуковете оттук,
докато тези кръвожадни гадини още застрашават земите ни?
Това ли сме ние? - Не.
Това ли? - Не!
Това ли сме?
Не, вожде, май не.
Така си и мислех.
Старейшино Готи, дай ни знак.
Има ли надежда да намерим гнездото, преди да скове студът?
Това ми стига.
Връщаме се обратно в мъглата.
Пригответе корабите!
Ръката кофа ли да си взема за когато запалят корабите ни,
или ръката за плуване за когато ги потопят?
Не бързай, Храчко.
Нямам време да обучавам новобранците,
оставям ги на теб. - Ритуалът за посвещаване.
Хълцук вече съзря, а?
Говорех за другите.
Значи той ще ме замества в ковачницата.
Разтопено желязо, тънки остриета, много свободно време.
Какво би могло да се обърка? - Какво да го правя, Храчко?
Включи го в обучението. - Говоря сериозно.
Аз също.
Хлапето го иска повече от всичко.
Ако щеш вярвай,
той иска да се гордееш с него.
Само че е своенравен.
Метнал се е на майка си. И виж какво я сполетя.
Да, понеже Валка беше инатът.
Като малък… - Започва се.
…бях изпълнителен и усърден.
Защото вярвах, че викингът може
да разбива планини, да изравнява гори, да усмирява морета.
Знаех какъв съм и какъв трябва да стана.
Хълцук… не е такъв.
Какви шансове има да поеме по моя път?
Не можеш да го спреш, Стоик.
Можеш само да го подготвиш.
Истината е, че няма вечно да сме тук да го пазим.
Той пак ще излезе.
Даже сигурно вече е навън.
Как можах да изгубя цял дракон?
Успях.
Успях!
Защо не беше мъртъв?
Сега ще трябва да те убия.
Хълцук?
Татко…
Трябва да говоря с теб.
И аз - с теб, синко.
Ще се учиш да убиваш дракони. - Няма да убивам дракони.
Какво? - Какво?
Първо ти. - Не, първо ти.
Желанието ти се изпълни.
От утре започваш Драконово обучение.
Леле, трябваше да започна аз.
Понеже си мислех…
Имаме излишък от викинги драконоборци,
но имаме ли хлебари…
Трябва ти това.
Татко,
не искам да се бия с дракони.
Напротив, искаш.
Не, поправям се - не мога да убивам дракони.
Но ще го направиш.
Не, съвсем сигурен съм, че няма.
Време е, Хълцук.
Не ме ли чуваш?
В Огненото изпитание се създават викингите,
каляват се воините,
раждат се вождовете.
Не съм никое от тези неща.
Не съм като теб, татко.
Чуй ме.
Когато носиш тази брадва,
носиш всички ни със себе си,
което значи, че ходиш като нас, говориш като нас,
мислиш като нас.
Край с… това.
Посочи ме целия.
Става ли?
Разговорът е твърде едностранчив.
Става ли?
Става.
Хубаво.
Тренирай упорито.
Ще се върна.
Вероятно.
А аз ще съм тук.
Може би.
Добре дошли в Огненото изпитание!
Мигът, който чакахме всички.
Остава да намеря място за статуята си.
Оттук изглежда много по-голямо.
Ние сме тук, представяте ли си?
Тук вожд Сивожлъч посякъл шептящата смърт.
Тук вожд Въртоглав ще посече всичко. Гледай и се учи.
Умирам да се сдобия с чутовни бойни рани.
Да, нещо яко през цялото лице.
Наречете ме скучен,
но ми стига да видя живи дракони отблизо.
Ще мина и без трайни белези и…
Къде е славата в това?
Без белег изобщо не е яко.
Да, нали?
Обожавам болката.
Чудно. Кой го пусна тук?
Татенцето е използвал връзки, а?
Не сте ли старички за тук? - Олеле.
Какво каза, фукльо? - Я повтори?
Чувствителни са. Повтарят обучението за кой ли път.
Всъщност четвърти.
Твърде ценни сме, затова не ни пускат оттук.
Трай си, Хълцук.
Готино име впрочем.
Твоето е Сополак.
Именно.
Това е мъжкарско викингско име.
Означава "онзи, що изби сопола на…"
Млъквай!
Да започваме.
Проклети изтърсаци.
Вие сте най-новото попълнение в тази отколешна традиция.
Всеки малък сополанко един ден се изправя на тази арена,
ако иска да се бие редом с нас.
Ще бъде мъчително.
Ще бъде много, много опасно.
Но най-добрият измежду вас ще получи титлата Върховен трепач.
А с нея…
С нея…
и честта да убие първия си дракон пред цялото село.
Няма по-голяма слава.
Какво?
Хълцук вече уби един нощен бяс. Това не го ли дисквалифицира?
Не го слушай.
Ти си само един кльощав слабак.
Няма и да те погледнат.
За тях си слаба ракия, не си струваш труда.
Ще се насочат към…
по-викингски на вид хлапета.
Зад тези порти са някои от видовете, които ще се учите да убивате.
Гибелният змей.
Сила - 8, броня - 16.
Двуглавката. - Коварство - 11, по две.
Чудовищният кошмар. - Огнева мощ - 15.
Ужасният ужас. - Отрова - 12.
Стига вече,
вълнен мях такъв!
И накрая, гаднярът гронкъл.
Захапка - 8.
Ей, мъжага,
няма ли първо да ни научиш на нещо?
Аз наблягам на практиката.
Днес ще се учите на защита.
Докопат ли ви, сте аут.
Или, сещате се - мъртви.
Какво ви трябва първо?
Щит! - Точно така, щит!
Махай се! - Мой е!
Щитът е най-важното ви пособие.
Ако избирате между оръжие и щит…
Остави я.
…вземете щита.
Дай го! Намери си друг! - Мой е!
Ти…
Вироглава, Въртоглав, вие сте аут.
Щитовете стават и за друго - шум.
Вдигайте много шум, това обърква дракона.
Помнете - драконите имат ограничен брой залпове.
Колко са на гронкъла?
Шест! - Да, шест!
По един за всеки от вас! - Интересен факт,
камъните от различни райони са с различен…
Какво правиш?
Отивай там!
Рибоног, отпадаш.
Четири залпа.
Явно ние ще сме звездите. Сякаш сме родени един за друг.
На елиминации сме, умнико. Върховният трепач е един.
Приключи, Сополак!
Три залпа.
Останахме аз и ти.
Не, само аз.
Ей, гледай мен!
Да!
Браво, Астрид!
Два залпа.
Стига де.
Хълцук, отпадаш.
Един залп. - Ей, леко.
Хълцук!
Край на урока.
Лягай си, тлъста наденицо.
Помнете, драконът винаги,
винаги
се стреми да убие.
Ти защо ме пожали?
Добре.
Да направим разбор.
Къде сгреши Астрид днес?
Не уцелих момента
и бях небрежна със салтото.
Забелязахме.
Не закачай момичето ми! Тя прави каквото може.
Не се самонаказвай, ще се научиш.
Другия път гледай мен.
Астрид е права.
Трябва да сте сурови към себе си. Стига и едно слабо звено.
Дойде най-после.
Приемете това сериозно,
живеем на бойно поле
и ако не сте забелязали, засега врагът печели.
Възползвайте се от всяко предимство.
Ако не сте се подготвили, нека ви представя…
"Книга за драконите".
Тук е всичко, което знаем за драконите.
Всяко племе е дало своя принос в тези страници.
Това е най-ценното ни притежание.
Днес няма да има нападения, затова дерзайте.
Какво, да четем ли?
Чел съм я сто пъти.
Врелодронът те пръска с вряла вода.
Има и…
Защо да чета думи,
щом мога да убия нещото, за което са думите?
Ами да, аз съм от онези, за които други пишат книги.
Яко.
Момчета!
Няма страшно, насреща съм за всякакви въпроси.
Теории, данни, даже съм направил карти.
Питайте ме всичко.
Не ме следвай.
Питай ме нещо. - В никакъв случай.
Значи…
чака ни страховито забавление.
Чела съм я.
Знаеш ли,
може да не са чак толкова лоши всъщност.
Луд ли си, или само се правиш?
Има ли трети вариант?
Тук сме да изтребваме дракони.
Затова са се обединили най-добрите.
Защото, да, драконите са точно толкова зли.
Да, знам. Само казвам, че…
може би сме част от проблема.
Нахлуваме в земите им,
ядем храната им.
Ти май живееш в друг свят.
Какво? Защо…
Само се носиш, всичко ти е наготово.
Не мисля, че…
Даже пръста си не мръдваш за нищо.
Знаеш ли какво?
Аз нямам нищо.
Нямам си баща вожд,
нито подаяния, нито оправдания.
Трудът не ме плаши.
Готова съм да направя всичко,
за да затрием драконите за доброто на всички.
Да…
Знаеш ли какво още?
Страх ме е да попитам.
Хвърлила съм око на голямата ти къща.
Един ден аз ще съм вожд.
Не се съмнявам.
Мисля, че татко ще е във възторг.
Ти си хлапето, което винаги е искал. Но вместо това…
е получил мен.
Не ми се пречкай, Хълцук.
"Класификация на драконите.
По сила. По страховитост. По загадъчност.
Мълногръм.
Стреснат, издава разтърсващ звук, който може да убие човек.
Крайно опасен. Да се убива на място.
Дърворез.
Ужил.
Шептяща смърт.
Изгаря жертвите.
Заравя жертвите.
Задушава жертвите.
Изкормя жертвите.
Изключително опасен.
Да се убива на място. Да се убива на място.
Нощен бяс.
Големина: неизвестна. Скорост: неизвестна.
Нечестивият потомък на мълния и самата смърт.
Никога не нападайте такъв дракон."
Почти ги надушвам.
Напред…
към Адските порти.
Започва се.
Дясно на борд!
Спусни греблата! Прибери платната!
Заедно!
По-високо!
Не сме сами!
Пазете се!
Обръщайте назад!
Навсякъде са!
Аз…
Забелязах, че в книгата няма нищо за нощен бяс.
Дали случайно няма друга книга?
Някоя брошурка може би?
Съсредоточи се!
Дори не се опитваш.
Днес ще усвояваме нападение.
Змейовете са бързи и пъргави.
Затова трябва да сте още по-пъргави и бързи.
Прощавай.
Методиката ти сериозно започва да ме съмнява.
Търсите сляпото му петно, всеки дракон има.
Намираш го, скриваш се там и удряш.
Къпеш ли се изобщо?
Търси си друго сляпо петно тогава.
Бягай!
Сляпо петно - да. Само че не и глухо.
Пострадах лошо!
Тогава как се издебва нощен бяс?
Никой не е оцелял да разкаже.
Отивай сега!
Знам, само казвам, че…
Хълцук.
Наведи се.
Спасявай се!
Аз ще се погрижа.
Не.
Не съм виновен аз.
Разсея ме светлината в очите ти.
Чакай! Само да…
Браво, Астрид!
С техните камъни по техните глави!
Също "браво за асистенцията, Сополак!" Страшен тандем сме!
Някой приема ли това на сериозно?
Хайде по-сериозно!
Скоро ние ще поемем щафетата от родителите си.
Избери страна най-после.
Беззъб.
Бих се заклел, че имаш…
зъби.
Нямам повече.
Благодаря?
Стига, шегуваш се.
Обърна се, сграбчи ми ръката и с едно усукване
я откъсна и погълна цяла.
Явно се е похвалил,
защото след месец друг ми отхапа крака.
Вероятно ужил. Нащърбени зъби, захапка - 17.
Аз ще отмъстя за теб, мъжага.
Ще сека наред ръце и крака на дракони.
Не.
Важни са крилете и опашката.
Ако не могат да летят, не могат да избягат.
Сваленият дракон е мъртъв дракон.
Без крайници всеки ще се оправи някак.
Ще си изгубя всички крайници.
Предлагам Вироглава да изгуби поне един крайник.
Близнаци сме, моята болка е и твоя.
Близнаци ли сте?
Дори майка ни не ни различава.
Колко странно.
Ето, Астрид е най-разумна.
Поспете, докато можете.
Стоик се връща скоро
и един от вас ще убие дракон.
Въпросът е кой.
Беззъб!
Нося закуска.
Как ти се струва, приятел?
Така.
Има треска.
Малко сьомга.
И цяла пушена змиорка.
Добре, зачеркваме змиорката!
И аз не я харесвам.
Точно така.
Хапвай каквото си харесаш.
Аз ще си стоя тук
и - никому нищо.
Така.
Добре.
Не е зле.
Може и да стане, ако…
Беззъб, недей!
О, богове!
Получи се!
Ура!
Днес ще работите в екип.
Ако сте задружни, може и да оцелеете.
Мократа драконова глава не може да запали огъня.
Но двуличната двуглавка е коварна.
Едната глава бълва газ, а другата го пали.
Остава да откриете коя коя е.
Успех!
Зъби като бръснач, вкарващи отрова за храносмилане.
Предпочита жертвите си…
в съзнание.
Радвам се, че ни събраха двете.
Момичетата трябва да се подкрепяме.
Докато не те отстраня. - Тихо!
Май влязох под кожата на Астрид.
Почти не смее да ме погледне.
С право търсиш съвет от мен. - Не съм търсил…
Има едно неустоимо нещо за момичето викинг…
Внимавай!
Ние сме, умници такива!
Видя ли грозни глави, атакувам.
Една грозна глава по-малко.
Спасявайте се!
Също така си играе с жертвите
и им откъсва ръцете и краката. - Ще престанеш ли?
Рибоног!
Грешка.
Бягай оттам, Хълцук!
Хайде де.
Назад!
Бягай, Хълцук!
Не ме карай да повтарям!
Точно така, в кошарата!
Сега си помисли какво направи.
Приключихме ли за днес?
Понеже имам да свърша нещо…
Значи до утре тогава.
Хайде де, изпробвай го!
Ще се мре!
Чакай, не!
Недей, моля те!
Наклони се малко!
Чакай, не!
Пазете се! - Бягайте!
Внимавай! Влез в сляпото му петно.
Оставете го на мен!
Не го води насам!
Как се казваше малкият?
Не си спомням. - Ей, по-бавно!
Искаш да ни засрамиш ли? - Не.
Никой не се справя така с гронкъл.
И аз го правя, но ти откъде научи?
Какво беше това всъщност?
Бих се радвал да обясня.
Само че си забравих брадвата на арената.
Кой е добро момче?
Сърби ли те? Тук ли?
Хълцук!
Ето го.
Ей, Хълцук!
Имам един въпрос. - Слушай сега,
само аз и ти на ринга.
Ужасният ужас.
Той ми е колкото…
Махнете го!
Ами другите кораби?
Татко!
Дай на мен.
Липсваше ми.
По много мъжки начин.
Имам да ти разказвам за Огненото изпитание.
То е между… Татко?
Тате?
Добре, ще се видим вкъщи!
Значи нямаше гнездо?
Никакво.
Дано ти си постигнал повече.
Ако питаш дали бащинските ти неволи са свършили,
тогава… да.
Чу ли новината, вожде?
Всички си отдъхнахме.
Няма го вече стария Хълцук.
Няма да липсва на никого.
Хълцук…
го няма?
Да. Най-вече следобедите.
Но животът на знаменитостите не е никак лесен.
Вече не може да се появи никъде, без да го налазят почитатели.
Кой да предположи, че той има
подход към зверовете?
Добре, приятел.
Сега леко и внимателно.
Така.
Трета позиция. Не, четвърта.
Готов?
Хайде, давай.
Виж ни само!
Моя грешка!
Да, заемам се.
Пета позиция.
Хайде, приятел!
Давай, бейби!
Невероятно! Вятърът в…
Пищовът! Стой!
О, богове!
Да!
Синко! - Татко! Върнал си се!
Храчко го няма… - Знам.
Теб търся.
Така ли? Защо?
Криеш тайни.
Така ли?
Колко щеше да го криеш от мен?
Не знам за какво говориш…
На този остров не става нищо,
за което да не науча.
Да поговорим
за онзи дракон.
О, богове. Татко.
Много съжалявам.
Щях да ти кажа, но не знаех…
Не се ли сърдиш?
Какво?
На това се надявах.
Така ли? - Да!
Повярвай, става още по-хубаво.
Почакай само да порнеш някой змей за първи път.
Или да набучиш на копие първата си гронкълска глава!
Няма такъв кеф.
Наистина ме преметна, синко.
Толкова години беше най-калпавият викинг на Бърк.
Один ми е свидетел, беше тежко. Почти те бях отписал.
А през цялото време си го крил от мен.
Тор всемогъщи!
Кой да очаква, че ще блеснеш точно на Драконовото обучение!
Може даже да станеш Върховен трепач.
Като твоя старец.
Кой знае?
Щом се справяш толкова добре на арената…
Аз ще…
Сядай. - Добре.
Най-сетне имаме за какво да си говорим.
Значи…
Аз…
Донесох ти нещо.
Да…
Да те пази на арената.
Майка ти би искала да е твой.
Благодаря.
Това е половината й гръдна броня.
Ето я другата половина.
Така…
тя сякаш е с нас.
Носи го гордо, синко.
Ти изпълни договорката.
Уморен ли си? - Ще поспя малко.
Беше ми драго.
Утре е голям ден. - Огненото изпитание.
Трябва да събирам сили.
Успех! - Благодаря.
Дано ти хареса… - Благодаря за гръдния шлем.
Е, добре, лека нощ.
Без повече номера. Аз ще стана Върховен трепач.
Разбира се, титлата е твоя, трепи на воля.
Прощавай.
Последен шанс, възползвай се.
Хайде!
Давай, Астрид!
Давай, Хълцук! - Хайде!
Не!
Полутролски плъхоядец…
Държи се на положение.
Ти!
Добре. - До после.
Тишина! - Я чакай!
Не мога, ще закъснея за… - За какво по-точно?
Още една година
и още едно Огнено изпитание се изтърколиха.
Старейшината Готи взе решение.
Новият Върховен трепач е…
Ти успя, Хълцук!
Спечели Огненото изпитание! Ти ще убиеш дракона!
Браво, моето момче!
Хълцук, ти победи!
Ура за мен! Нямам търпение да…
Бягай и не се връщай.
Приятел, няма време.
Взе ми го от устата.
Ти какво…
Какво правиш тук?
Търся отговори.
А ти какво правиш тук?
"Приятелят" треньорът ти ли е? Той ли те облече така?
Знам, че изглежда подозрително, но макар че…
Права си, аз…
Край на лъжите. Правя костюми, хвана ме.
Сега ме изобличи пред всички.
Защо го направи?
Това ти е за лъжите.
А това - за всичко останало.
О, не.
Бягай!
Не! - Какво…
Беззъб, не! Спри!
Спокойно, тя е приятел.
Беззъб, Астрид.
Астрид, Беззъб.
Нощният бяс.
По-добре недей.
Край с нас.
Ти къде тръгна?
Хълцук!
Свали ме долу! - Нека да обясня.
Няма да слушам и една твоя дума!
Тогава ще мълча. Нека само ти покажа.
Моля те, Астрид.
Какво е това нещо?
Моделът е мой.
Като втори капитан съм.
Давай да приключваме.
Дадено.
Беззъб,
да я свалим долу.
Леко.
Няма нищо страшно.
Браво бе!
Нали уж си втори капитан?
Просто има временна засечка!
Имаме си система, помниш ли?
Ако оживеем, ще те убия!
Сега пък се върти!
Няма що, безполезно влечуго.
Моля те, накарай го да спре!
Явно не командвам аз.
Тогава съжалявам!
Беззъб, съжалявам!
Добре де.
Разбрах вече.
И все пак утре ще трябва да убиеш един.
Но щом ти размисли… - Какво, всички ли ще повозиш?
Това няма да промени стореното от тях.
Преследват ни, крадат храната ни… - Един от тях уби мама.
Но вечно ли ще се избиваме? - Какво предлагаш?
Не знам.
Провали плана ни за бягство и трябва да помисля.
Може и да не те издам.
А ние може и да не те хвърлим в морето.
Какво има, приятел?
Какво става?
Наведи се!
Беззъб, измъкни ни оттук.
Май носят плячка.
Тогава какво сме за тях?
Драконовото гнездо.
Какво ли не би дал татко да го открие.
Какво е това нещо?
Да се махаме, приятел.
Как не се усетих по-рано.
Вече всичко е ясно.
Това е като гигантски кошер.
Те са работниците, а онова е царицата им, тяхната алфа.
Тя ги управлява.
Отиваме при баща ти. - Не! Още не!
Те ще убият Беззъб.
Астрид,
трябва да го обмислим внимателно.
Хълцук, намерихме гнездото на драконите,
а ти искаш да остане в тайна?
За да защитиш любимеца си?
Сериозно ли?
Да.
Добре.
Какво да правим тогава?
Дай ми време до утре.
Ще измисля нещо.
Това е, задето ме отвлече.
Няма ли да…
А това е за всичко останало.
Какво?
Вече ще вървя с вдигната глава.
Добре.
Ако някой ми беше казал, че само за няколко седмици
Хълцук ще се издигне от… просто Хълцук…
до пръв в Огненото изпитание,
щях да го вържа за някоя мачта
от страх, че е полудял.
Знаете, че е така.
Но ето ни тук.
Синът ми спечели титлата Върховен трепач
и никой не е по-изненадан…
и по-горд от мен.
Днес моето момче става воин.
Днес той става един от нас!
Хълцук! Хълцук!
Внимавай с онзи дракон.
Не ме безпокои драконът.
Ще се опитам да сложа край на това,
но ако вътре нещо се обърка…
не се меси.
Татко те уважава твърде много.
Да.
Но…
ти имаш нещо, което нямам.
Нещо, което никой друг няма.
Затова ще те подкрепя.
Пък да става каквото ще.
Да става каквото ще.
Време е, Хълцук.
Трупясай го, синко.
Хълцук! Хълцук!
Давай, Хълцук!
Покажи какво съм те учил!
Трябваше да съм аз.
Привет! Яка публика, а?
Аз щях да заложа на чука.
Дай му шанс.
Готов съм.
Какво прави?
Няма да ти навредя.
Не съм като тях.
Прекратете.
Не, трябва всички да видите.
Те не са за каквито ги мислим.
Не е нужно да ги убиваме.
Казах, прекратете!
Разкарайте се!
Махай се оттам, Хълцук!
Хълцук!
Бързо! Качвай се! Помогнете му!
Хълцук, дай ръка! - Побързай!
Хвани се за него!
Астрид! Връщай се тук!
Това е заповед!
Хайде!
Хълцук!
Нощен бяс.
Нощен бяс! Той съществува!
Хайде, приятел, давай.
Бързо! Обкръжете го.
Отдръпни се, Хълцук!
Спрете! Става по-лошо!
Астрид!
Държа я, отивай!
Стоик, той няма да ти навреди.
Не!
Беззъб!
Недей.
Дръжте го!
Дръжте му краката!
Задръжте го!
Не го закачайте!
Назад!
А ти…
Приберете го при другите.
Трябваше да се досетя. Личеше си. - Татко.
Бяхме се разбрали! - Да, но преди.
Всичко се обърка.
Значи това на арената беше номер?
Не. Трябваше да ти кажа.
Изкарай си го на мен, само не закачай Беззъб.
Дракона ли?
За него ли се тревожиш?
Не за хората, които едва не уби?
Той не е опасен, защитаваше ме.
Те ни отнеха майка ти, за боговете!
Да можеше да те види сега с тях,
след като убиха стотици!
А ние сме избили хиляди!
Защитават се, това е всичко.
Нападат ни по принуда.
Ако не занесат храна, ще бъдат изядени.
На острова им има дракон, какъвто не съм виждал…
На острова им ли?
Бил си в гнездото им?
Споменах ли гнездо?
Как го намери?
Не аз, а Беззъб.
Само дракон може да намери острова.
Не. Татко, не.
Не знаеш с какво се захващаш. То е нещо невиждано.
Не можеш да го победиш!
Ще ме чуеш ли поне веднъж в живота си?
Ти си се сдушил с тях.
Не си един от нас.
Ти не си мой син.
Пригответе корабите!
Отплаваме призори!
Дракон ляво на борд!
Изтеглете!
Още малко.
Спускаме. Леко.
Пазете главата.
Внимателно.
Оръжия заредени!
Взехме ли резерви? - Да!
Вдигайте платна! - Слушам, вожде!
Пригответе греблата. - Да, Стоик!
Напред към Адските порти!
Води ни у дома си, дяволе.
Опитах да ги спра.
А им дадох точно каквото искаха.
Трябваше…
да го убия, като го намерих в гората.
Щеше да е най-добре за всички.
Да.
Всеки друг би постъпил така.
Защо ти не го стори?
Защо? - Не знам, не можах.
Това не е причина.
Какво те интересува?
Искам да запомня какво ще кажеш.
Да му се… Защото бях слаб.
Бях страхливец. Отказах да убия дракон! - Отказал си.
Така е, отказах!
Аз съм първият викинг от време оно, който отказва да убие дракон.
И първият яздил дракон.
И така?
Отказах да го убия, защото…
той беше уплашен колкото мен.
Щом го погледнах…
видях себе си.
Сигурно е много уплашен и сега.
Какво ще направиш по въпроса?
Сигурно някоя глупост.
Няма да е нищо ново.
Тогава някоя лудост.
Така е по-добре.
Сигнализирайте позициите си, стойте наблизо.
Една дължина до кърмата.
По десния фланг.
Защо не нападат?
Може би знаят нещо повече.
Да не си го просиш?
Този път имаме шанс.
Благодарение на Хълцук.
Колко дълго мислиш, че ще…
Настрана, Лигоч.
Прибери греблата! - Греблата вътре!
Момент.
Току-що се изложи пред цялото село. Защо да те слушаме?
Защото аз казвам. - Именно. Слушайте внимателно.
Баща ми е добронамерен, но твърдоглав.
Това не е по силите му, затова зависи от нас.
От нас ли?
Сам няма да се справя. Всеки от вас притежава по нещо специално.
Това ми стига.
Прояви мъдрост да прибегнеш до най-гибелното оръжие.
Това съм аз. - Харесвам дивака в теб.
Астрид, ти си най-силна, ти ще ни водиш.
Къде да ни води?
Те взеха всички кораби.
Елате с мен.
Ето къде било.
Стойте приведени.
Бъдете готови.
Тук е.
Хълцук, аз…
Спокойно.
Всичко е наред.
Ти къде отиваш?
Трябва да се държите за нещо.
Пригответе се.
Чака ни дълга нощ.
Наточете брадвите, момчета!
Тегли!
Вожде.
Готово, вожде.
Бъдете силни. - Да, Стоик.
Нека народът ви да се гордее. - Дадено, Стоик.
Днес ще изтребим драконите
веднъж завинаги!
Както и да свърши това, то ще свърши тук и сега!
Да пратим тези дяволи обратно в ада!
Какво?
Това ли беше?
Гнездото е наше!
Това не е краят.
Изтеглете се!
Назад!
Назад, всички!
Бързо! По-живо!
Тичайте!
Бързо, бързо!
Пазете се!
Към корабите!
Не!
Закарайте ги оттатък острова!
Слушам, вожде! Тръгваме!
Насам! Всички!
Изчезвайте оттук! - След мен!
Храчко, отивай с другите.
Защо, ти къде отиваш?
Оставам, виждам дивия блясък в очите ти.
Ще им спечеля време, ако му дам какво да гони.
А аз ще удвоя това време.
Знам, много съм мекушав.
Най-мекото в теб са зъбите ти.
Онова там е царицата им. Те я слушат безпрекословно.
Ще им помогнем да й се опълчат!
Какво?
Рибоног, докладвай.
Бронирани череп и опашка, идеални за млатене и трошене.
Малки очи, големи ноздри - разчита на слуха и обонянието си.
Ясно.
Астрид.
Така. Сополак, Рибоног - стойте в сляпото й петно.
Вдигайте шум, обърквайте я.
Въртоглав, Вироглава, установете обсега й. Разлютете я.
Това е по нашата част!
И се пазете, ей!
Това чудо няма сляпо петно.
Ето там!
Здрасти, приятел.
Добре съм! - Пази се!
Знам. Вече съм тук.
Не спирайте!
Объркваме и нашите дракони!
Не!
Насам! Бързо!
По-бързо! Хайде!
Това моето хлапе ли е?
Сополак! - Хайде, хвърляй!
Ей, момиче!
Спускаме се!
Добре съм.
Вече не толкова добре.
Тук съм, Рибоног!
Какво става, имаш нещо в окото ли?
Това се казва Върховен трепач!
Само така, приятел.
Хълцук.
Исках само да те предпазя.
Знам, татко.
Нека ти върна жеста.
Каквото и да стане горе,
гордея се, че си мой син.
Това ми стига.
Да вървим.
Издигна се!
Приберете Сополак. Аз ще разсея царицата.
Точно така, гледай мен.
Сополак!
Сега!
Шегуваш се.
Не е истина, че се получи!
Да.
Не, не, момиче.
Бори се!
Не я слушай!
Отърси се!
Астрид.
Хвана ли я?
Давай.
Това нещо има криле.
Да видим служи ли си с тях.
Дали се получи?
Да.
Време е да изчезваме, приятел.
Пази се!
Страшен нов вожд се очертава.
Аха.
Внимавай!
Времето изтече.
Да видим дали ще стане.
Само толкова ли можеш?
Давай, приятел!
Само още малко!
Задръж, Беззъб!
Сега!
Да, приятел, ние…
Не!
Хълцук!
Хълцук?
Синко?
Хълцук!
Синко.
Толкова съжалявам.
Хълцук?
Той е жив! Жив е!
Да!
Благодаря ти.
Задето спаси сина ми.
Поне повечето от него.
Беззъб.
Добре.
Аз съм си в къщата.
Ти си ми в къщата.
Татко знае ли, че си тук?
Стига!
Благодаря, приятел.
Така.
Беззъб, стой.
Кой не спинка?
Добре, дръжте се здраво.
Тръгваме.
Донеси! Дръж!
Ето го и него!
Добре. - Прощавай.
Какво ще кажеш?
Има известни промени.
Обратният полет си беше голяма тръпка, да знаеш.
Я чакай, яздил си дракон?
Чудовището изгори корабите ни
и нямаше как… - Хълцук!
Какво съм направил пак?
Задето ме уплаши.
Ако все ще е така…
А това - за всичко останало.
Да знаеш, че може да ми стане навик.
Аха.
Оказа се, че ни трябвало малко повече от това.
Посочи ме целия.
Е, повечето от теб.
Новият ти крак е мое дело
плюс малко от хаховщината ти за разкош.
Дръж това.
Добре дошъл у дома. - Направил си я?
Да, намерих чертежите ти.
Не е зле.
Нощен бяс.
Ето го. - Какво?
Какво има?
Искаш да я изпробваш ли?
Това е Бърк.
Трябва да си луд да дойдеш тук.
И още по-луд - да останеш.
Не е за хора със слаби нерви.
Всичко, което вирее тук, е жилаво и безвкусно.
Давай!
А хората тук
са още по-жилави.
Единственият плюс са домашните любимци.
Другаде си имат понита и кученца…
Хайде, приятел!
А ние си имаме…
дракони!
КАК ДА СИ ДРЕСИРАШ ДРАКОН
ПО ЕДНОИМЕННАТА КНИГА НА КРЕСИДА КОУЕЛ
ПОСВЕЩАВА СЕ НА СВЕТЛАТА ПАМЕТ НА МАРГАРЕТ КОЛ
Превод МИЛЕНА БОРИНОВА
subs by sub.Trader at subs.sab.bz