Това момче е истински проблем. - Да, добре.
Имам предвид, че детето е импулсивно.
Прави глупости навсякъде.
Да, разбирам, но не можеш да го убиеш.
Сигурен съм, че мога. - Не казвам, че не можеш да го убиеш.
Казвам, че не би го убил. Братовчед е на съпругата на Ед Маки.
Бренда? - Да, да.
Братовчедът на Бренда. - Добре.
Първо ще се опитаме да поговорим с него.
Не сме ли на време?
Наистина ли имаме време за каквото и да е?
Защо, по дяволите, точно той е тук? - Той ли?
Той е тук, защото смятаме... - Смятаме ли?
Ние ли? Ние с теб и този клоун ли? Копелето се появява от нищото
и внезапно заговаряме за какво той си мислел?
Последно знам, че това е твое дело, Фили.
Хей, хлапе, ела тук. - Мамка му.
Не, не, просто погледни.
Направи си една услуга.
Вземи, че млъкни.
Нали?
Слушай.
Не те познавам, задник. Още повече, че и ти не ме познаваш.
Не съм човек, с когото да се ебаваш.
Просто поразпитай наоколо. Истинското ми име е Нокс.
Това е чудесно. Моето истинско име е Паркер.
Добре, ти си...
Ти си Паркер?
Добре, слушай, човече, не искам да създавам проблеми.
Просто си върша моята задача. - Твоята задача?
Какво, като си заплашвал да застреляш надзорника ли?
Да, ама той се заяждаше.
Да, но ние не можем да го застреляме.
Ти знаеш, че не можем да го застреляме.
И сега, след като разкри идиотския си блъф, той също го знае.
Как разбра, че беше блъф, човече? - Господи.
Значи планът ти е бил да застреляш човека,
от когото абсолютно и категорично се нуждаем, за да приключим тази работа?
Защото това би те направило психопат.
И така, кое от двете е?
Идиот ли си, или психар?
Искам да застрелям... Искам да застрелям някого.
Всъщност не ми трябва пистолет. Мисля, че трябва да го вземеш.
Не, не, не. Не си ни нужен, ако си безполезен. Нужен си ни, защото си умен.
Добре. Мога да бъда умен. - Не, не можеш.
Но можеш да се преструваш.
Така че, преди да направиш каквото и да е,
просто си представи, какво би направил един умен човек
и тогава го направи вместо това, нали? - Да, разбира се. Разбрах.
И дръж шибания си пистолет в кобура. Разбра ли?
Да, добре.
Ти разбра ли? - Да, разбрах.
Добре. Чудесно. - Разбрах.
Добре. Тогава е решено. - Да.
Да започваме. - Добре.
Почти стигнахме.
Г-н Надзорник. - Седнете.
Коя е тя? - Какво?
Ти не си толкова глупав, а тези пари не са твои.
Ако има грабеж, сте обучени просто да ги предадете.
Което означава, че се опитвате да впечатлите някого.
Предполагам, че е момиче. - Не, не, моля. Виж.
Искам да се оженя за нея.
Знаеш, че не мога да се огъна пред всички.
Преодоляхме първата ключалка.
Добре, чудесно. Иди да го удариш. - Какво?
Хлапето. Удари го. Няма да ти отвърне.
И после отвори трезора за мен. - Наистина ли?
Отвори го чисто, без авариен код, без забавени аларми и ще сме приятели.
Знаеш, че си ни нужен жив.
Въпросът е, че изобщо не се нуждаем от другите хора. Хайде.
Какво, по дяволите, човече? - Райън, ти, задник такъв!
Какво, по дяволите, правиш? Ще ни убиеш всички!
Да, ще сте прекрасна двойка.
Джо, защо не можем просто да паркираме отпред като нормалните хора?
Какво, да платя 15 долара като нормалните хора?
Татко работи тук. Татко получава бонуси.
Не, тези коли не трябва да са тук. - Сериозно ли? И какво от това?
Ще ги издириш и глобиш 15 долара ли?
Хайде, хайде. - Да се махаме, Паркър.
Господи.
Господи. Мамка му.
Някой обира мястото. - Какво?
Не, не, не... Не по долар, не по пет. Само едри банкноти.
Трябва да се обадим на 911. - Какво?
Не, не, не.. На никого няма да се обаждаме.
Какви ги говориш?
Не виждаш ли?
Този е перфектен.
Ще ограбя обирджиите. - Не.
Казах ти. Дори не се наложи да вадя пистолета си.
Пистолет!
Мамка му! Ченгета!
Какво беше това, по дяволите?
Остани долу. - По дяволите!
Джо, какво, по дяволите, правиш?
Откарай Фил и парите до колата.
Наведи се, наведи се...
Ти шибан лунатик!
Разкарайте се от пътя ми!
Дайте шибаните ми... пари.
Какво, по дяволите?
Това е за теб. Скрий ги, или ченгетата ще ти ги вземат.
Колко е зле положението, Фили? - Шибана ключица.
Внимавай, Зен! Мамка му!
Добре, там има отбивка. - Нека тя да кара. Справя се добре.
Наложи ми се да избера тази работа. Скука, човече. Шибана скука е.
Ще го направим по лесния начин догодина. Хайде.
О, мамка му.
Мисля, че ще повърна. Чакай. - Хайде да тръгваме.
Помогни ми да седна.
Знаете ли, момчета, че сте известни в Интернет?
Това с конете го има в Туитер.
Искат ви всички мъртви.
Стегни го. - Гледай в мен!
Няма да е приятно.
Просто го направи. - Не изглежда толкова зле.
Имам лекар, на когото да се доверим. Би ли издържал Фили няколко часа?
Какво? Приличам ли ти на някой, който е в безсъзнание? Попитай ме.
Хай, Фили, ще издържиш ли още няколко часа?
Да, ще мога. Иди си го начукай. Ще живея.
Не спирам да виждам лицето на онова дете. - Нокс ли?
Да, беше грубо. - Да.
Можеше да се случи на всеки един от нас.
Хей, задник, беше един от нас. Бях аз.
Налей ми.
Искам да разбера, откъде се появи този задник от нищото?
Стреляше с пистолети. Кой беше този човек?
Някакъв аматьор.
Тоалетна? - Натам. Няма врата. Съжалявам.
Какво каза на жената в колата?
Когато се облегна назад, ти каза нещо.
Дадох и десет хиляди.
Било е мило.
Предполагам, че е било компенсация за това, че простреля гаджето си в главата?
Да, точно това си помислих.
Да. Тя задържа парите.
И вероятно, когато дойдат ченгетата да задават въпроси, всичко ще е в мъгла.
Повярвай ми, това е нещо добро.
Разбира се. Докато се приспада от твоя дял.
Днес всички са задници.
Освен теб.
Благодаря, старче.
Силовак съм, а не човек на цифрите. Това е...
Виждам как ти излиза дим от ушите. Дай ми го.
Като за третокласник е. - Разбрахте ли нещо от това?
Що за гадост е това?
Вижте, резултатът беше добър.
Какво имаме? Бих казал малко над 60 хиляди в брой.
Мислех, че ще са повече. - Да. Винаги съм си мислела същото.
Не допускам, че всички бихте поискали да ми дадете дяловете си?
Просто се успокойте.
Хей, ние сме тук. Дишаме. Нали?
Знам, старче. - Успокойте се.
Всичко след това е бонус. - Просто питам.
Първа ще си взема душ.
Остави малко топла вода и за мен, Зен.
Хей. - Какво?
Ще останем тук две седмици.
Ще видя вероятно пениса ти в някакъв момент.
О, никой никога не е виждал пениса му.
Хората са виждали пениса ми.
Добре, би могъл да се обърнеш, ако ти е неудобно.
Да, човече, покажи малко благоприличие. Знаеш как да бъдеш джентълмен.
Защо мислиш, че го искам? Приятно ми е да гледам.
Ако дамата иска да се съблече, нека се съблече.
Пистолет!
Дай ми шибания пистолет.
Кучка!
За по-голямото благо.
Защо по...
ИГРАЙ МРЪСНО
О, майната ти! - Задник!
Здравей.
Здрасти, добре дошъл отново.
Здравейте, г-н Кинкейд.
Притеснихме се, че ще те загубим.
Беше просто операция на китката.
Да. Имам нещо за теб, което ще те накара да се почувстваш много по-добре.
Благодаря. - Да.
Това е карта за подарък. - О, не.
В биткоини. - Чудесно.
Все още ли имаш онова гадже или...
Да, имам го. - Да.
Какво... - Трябва да се отървеш от него.
Защо? - Трябва да отида да видя шефа.
Всъщност, г-н Лозини има много натоварена сутрин.
Да го попитам ли, кога би могъл да...
Не, не. Всъщност трябва да го видя.
Как си, Боско? Изглеждаш добре.
Извинете ме, г-н Лозини. Имате ли секунда?
Не и ако си тук, за да ми кажеш, че трябва да си купя още шибани биткоини.
Пич, трябва да го направиш. Това е пътят към бъдещето, но не.
Има нещо, за което исках да те предупредя.
Огледах инцидента на пистата през уикенда...
Медоувю Даунс. Знам, че е бил ударен.
Моля. Моля, сервирай си сам.
Така че този човек е бил в стаята с парите, когато това се е случило.
И той се кълне, че един от крадците е бил Паркер.
Паркер? - Да.
Той сигурен ли е?
Не го е видял добре, но е разпознал гласа му.
Гласът му ли? Остави ме да си взема дъх, по дяволите.
Не, не, сблъсквал се е с Паркер в миналото.
Травмирал е бедния човек. И се кълне, че е бил той.
Проклет да съм.
Защо сега, след три години?
Ще трябва да се намеся. - С цялото ми уважение, сър,
когато се намесиш, обикновено има много трошене.
Наистина ли? Това ли е професионалната ти оценка?
Мисля, че не би трябвало да дразним мечката.
Особено ако е била щастлива случайност.
Добре. Докато Паркер остава извън Ню Йорк,
сделката на Организацията с него остава в сила.
Съгласен съм, човече
Развълнуван съм.
Заемам се, шефе. - Това е добре.
Или трошенето ще започне с топките ти.
"Или трошенето ще започне..." - Колко е забавно?
Не е забавно. - Затвори вратата.
О, добре. Станала си.
Проверявам как си.
Докторът каза, че вероятно ще се събудиш този следобед.
Къде съм? - Сериозно ли?
Не си спомняш, че си влязъл?
О, мамка му.
Предполагам, че си загубил много кръв.
Не, спомням си, Мадж.
Имам предвид, че те помолих да ме настаниш в стая 12.
Опитах се да ти кажа, докато беше зает да припадаш,
че стая 12 беше заета.
Не че разбирам защо толкова ти харесва тази стая.
Всички проклети стаи са еднакви.
Сега свободна ли е, стая 12? - Не. Друга една двойка е там.
Платили са за още 45 минути.
Искаш ли съобщенията си?
Получил си едно от Стан Девърс. Казва, че има работа за теб.
Все още съм на старата работа.
Искам да кажа, че едно момиче те е прецакало.
Взело е всичките ти пари. - Да.
Ами, случва се, нали?
Просто лош късмет. - Да, за нея.
И все пак... почини си малко.
И не се притеснявай за стая 12. Тази е също добра.
Излезте. Излезте.
Излезте! - Кой си ти?
Знаеш ли, че си много груб? - Да, често ми го казват.
Мамка му. Наистина ли? - Добре.
Ето обичайното.
Плюс още за документа и другите разходи.
Ще се обадя за съобщенията си след няколко дни, добре ли е?
Винаги ми е приятно да те видя. - Да.
Той носи панталоните ми.
Паркер. Никога не съм очаквала да те видя тук.
Много деца има тук.
С Фили не можехме да имаме собствени деца, така че той построи три къщи.
Подействало е.
Той не е ли с теб?
Къде е?
Предупредих го. Аз...
Предупредих го.
Имаше една жена, която работеше с нас.
Фил я доведе. Казваше се Зен.
Тя ни предаде, Грейс. Тя застреля Фил.
Той наистина те уважаваше. Знаеше ли го?
Не, не го знаех. - Да.
Заради сбирщината.
Знаеш ли, той те смяташе че сте специални, защото...
ти ги пое и оцеля.
Не съм се ангажирал с "The Outfit". Аз...
Ограбих ги. По грешка.
Както и да е. Имаше проблем, истински проблем. А ти си тръгна.
И ето те отново тук. Жив и здрав.
Да, добър съм в оцеляването. - Също като хлебарките.
Грейс, моля те.
Виж, резултатът бяха 400,000.
Ако ми помогнеш да намеря това момиче Зен, ще ти дам част от това.
Ще ми дадеш част от това ли?
Фил щеше да получи една седма, ако нещата не бяха се объркали, така че...
Точно сега ли ще се договаряш с мен?
Никога няма да се спреш, нали?
Ако днес спечелиш от лотарията, какво би направил?
Не, не, не, развесели ме. - Майната му.
Тъкмо ще спечелиш всички пари, които някога са ти били нужни.
Какво ще направиш?
Би ли си купил къща на крайбрежието?
Сигурно, звучи чудесно. - Така ли?
Би ли се спрял?
Виж, никога не бихме разбрали. - Защото?
Защото само идиоти се занимават с шибаната лотария!
Има един човек.
Работи в Джърси Сити като доставчик.
Казва се Реджи Райли.
Благодаря ти, Грейс. - Паркер.
Ти убиваш хора, нали?
Когато е необходимо, да.
По принцип, не.
Носи твърде много неприятности и обикновено не решава нищо.
Убий я заради мен.
Ще го направиш ли?
Не, напълно разбирам, какво имаш предвид.
Честно казано, г-н ИРС,
Нека ти задам един въпрос.
Не трябва ли да генерирам доход,
преди да трябва да плащам данък върху дохода?
Г-н Грофийлд, не можеш да ръководиш театър на загуба пет години подред.
Това е невъзможно.
Гледа ли тукашното представление? - Не.
Бих се обзаложил, че по-голямата част от събратята ти биха казали същото.
Ако губиш толкова много пари, как успяваш да отваряш театъра всяко лято?
От глупост. - Това не е отговор.
Разбира се, че е.
Почти винаги.
Грофийлд, имаш телефонно обаждане. - Слава Богу.
Добре, приятелю, ще ти намеря билетите.
Не се тревожи за нищо. С теб съм. Пуканки, ВИП сектор, всичко на куп.
Дръж се добре.
Напред.
Какво правиш, защо го сваляш?
Ще го поставим.
Виждаш ли, това е духът.
Много добра работа. Харесват ми декорите.
С мен ли сте или какво?!
Да! - Да, ли? Добре.
Ето телефона. - Другият... телефон?
По-дискретно следващия път. Благодаря.
Неизвестният гений Алън Грофийлд. Можеш да говориш.
Хей, аз съм. В Джърси Сити съм.
Имам малък проблем.
В Джърси Сити си, човече. В това е проблемът ти.
Търся един човек.
Реджи Райли. Търгува с хранителни стоки. Чувал ли си за него?
Да, трябва да поговоря с него.
Добре, имаш предвид истински разговор ли?
Защото понякога, след разговор с някого, той го приключва със стайна температура.
Ще бъда деликатен.
Колко деликатен? - Много.
Трябва да го попитам за едно момиче. - Едно момиче.
Това любовно разследване ли е?
Тя изби всички от последната ми работа. - По дяволите.
Чакай, Фил Уеб не участва ли в последната ти работа?
Съсредоточи се, Грофийлд. ОК? Реджи.
Ще огледам наоколо. Ще видя какво мога да направя.
Човече, ако съм ти нужен, не се колебай да ми се обадиш.
Ще се радвам да дойда. - Не, ще ти се обадя, ако трябва.
Хей, къде са списанията за възрастни?
Пак ли ти? Какво взе?
Няколко шоколадчета.
Чао, скъпа.
- Чао, Реджи.
Знаеш ли какъв е проблемът на френската кухня, Джими? Намира се в корема.
Нужно е яко храносмилане, за да ти се пробие стомаха.
Това също ще ти пробие стомаха. - Кой си ти? Къде е Джими?
Шофьорът? Почива си. - Убил ли си го?
Няма как да го победиш в честна битка. - Както кажеш.
Трябва да си го измамил някак, нали? - Да, измамих го.
Може ли да спрем да говорим за Джими?
Само ми кажи, че е добре. - Добре е.
Не ти вярвам. Джими носеше пистолет на глезена
Да, точно така. Сигурен съм, че не си разбрал това.
Надявам се да те застреля в шибаната глава с него.
Боже мой, както и аз в момента.
Търся някого. Една жена.
Ти ли си я запознал с Фили Уеб?
Имаш предвид Зен? - Бинго.
Жената на Фили се обади да пита за нея.
Но всъщност си питал ти, нали?
Мамка му! Това беше на майка ми! - Зен.
Какво би ми казал за нея? - Добре.
Само съм имал бизнес с нея няколко пъти.
Тя е нещо като командос.
Била е част от елитната охрана на някакъв диктатор, южноамериканец.
Елитна охрана?
Да, знаеш ги, нещо като отряд убийци. Страшни копелета.
Казах на Зен да стои далеч от мен. - Почакай.
Обаждал си се на Зен? - Да.
Кога? - Не знам, преди вечеря.
Виж, казах й, че някой задава въпроси и я търси.
Това го обяснява. - Какво обяснява?
Следени сме, идиот такъв. - Следени сме...
Черен SUV, три коли назад. Зен ги е изпратила.
Чакай, чакай, чакай. Това хора на Зен ли са?
Какво мислиш? Помислила е, че ще я издам ли?
Господи, трябва да направиш нещо. - Не съм сигурен, че ще мога.
Добре, ще ти кажа къде е.
Тя е в една незавършена сграда точно тук, в Джърси.
Имам адреса. Ще ти го дам, нали?
Господи, иска ми се Джими да беше тук. Кълна се в Бога, аз...
Кракът ми, задник такъв.
Отвори вратата.
Дай ми ключовете.
Сградата, която се строи. Трябва да отида там.
Здравей, Боско.
Казаха, че скоро ще завали сняг.
Сякаш имам време да говоря за шибаното време.
Довечера си тръгвам оттук. - Довечера?
Тогава ли ще донесеш плановете?
Мога да ги донеса до час. - И те планират обира в детайли?
Точни подробности. Всичко нужно, за да свършите работата.
Времеви параметри с точност до минута.
Знаеш ли, може би не го осъзнаваш,
но правиш нещо добро, Боско.
Адски добре. Искам си остатъка от парите.
Извинявай?
Това не беше уговорката.
Не мога да те включа в работата, докато не я свърша.
След като предавам тези планове, какво ще ви възпре да ме измамите?
Добре...
Доверие.
Само така може да се получи.
Защо, по дяволите, да ти вярвам? - Аз не бих.
О, мамка му.
И кой си ти, по дяволите? Как влезе?
Млъкни и седни. - Няма мебели.
Седни на пода.
Разбира се, но имам проблем с коляното. - Спри да говориш.
Имаш само един шанс. Къде са ми парите?
Изхарчих ги.
Сега ще ме убиеш, нали?
Би било лошо за бизнеса, ако не го направя.
Успокой се за момент. Да поговорим за това, нали?
Просто...
Исусе Христе!
Имаш ли представа какво направи? - Донякъде, да.
Имаш ли някаква шибана представа какво си направил?
Давай. Застреляй ме!
Той ми трябваше жив, идиот такъв!
Всички усилия, всички пари отидоха на вятъра.
Сега нямам нищо, по дяволите! Сега нямам нищо!
Чакай. Всичките ли пари? - Да, всичките пари.
Напълно пропилени.
Постигнала си нов успех. Използвала си 400-те хиляди като начален капитал?
Беше голям успех, докато не застреля единствената ми връзка.
Недей...
Задник!
Отново ли го уби? - За последен път. Обещавам.
Каква беше тази важна работа, която имаше?
Сега вече няма значение, нали? - Кажи ми все пак. Ето.
Джентълмен си. Благодаря ти. Не, благодаря! Не го искам.
Исках да завали.
Каква беше работата?
Беше кола на банката. Четири милиона.
Боско имаше маршрута, имаше кодовете.
Но както казах... - Лъжеш. Защо лъжеш.
Добре, чудесно.
Все пак ще ме убиеш, нали?
Планът беше да се ограби имението на този богат човек.
Картини, реликви, струващи милиони. Защо по дяволите ми се смееш?
Любопитно ми е, защо продължаваш да ме лъжеш.
Но не съм толкова любопитен. Последен опит. Каква е причината?
Ще ограбим цяла една държава. - Как?
Преди четири месеца беше направено откритие
точно срещу брега на страната ми.
Археологическа находка, която струва повече от целия ни БВП.
Потънало съкровище, Паркер.
Името на кораба е „Лейди на Аринтеро“.
Испански галеон от 15-ти век.
Един милиард долара за страна ни за една нощ.
Помисли си. Бедността и гладът са в миналото.
Проблемът е Президентът ни.
Този корумпиран боклук, Игнасио Де Ла Пас.
Да нахрани народа си? Не.
Той ще вземе това съкровището за себе си.
Планът му е да изпрати съкровището в Америка като „мисия на добра воля“,
като го изложи в ООН, за да може всеки да го види.
И докато то е на видно място,
той ще наеме някой да го открадне. Така ще може да се направи на жертва.
Ще вземе своя дял и ще се махне, оставяйки цяла една страна в банкрут.
Освен ако не го откраднем първи.
И това е причината, Паркер.
Притеснен си за 400,000 долара?
Имам предвид, че става дума за злато, необработени камъни,
да не говорим за самата "Дама".
Така че аз ще нахраня хората, а ти ще забогатееш.
Интересува ли те?
Кой ще го открадне?
Някаква местна група, наречена "Екипът".
Господи, това са тонове пари. - Да, ще бъдат.
Да, ще бъдат. Остави това.
Тези бяха вече ангажирани, а повечето от малките неща имат вече купувачи.
Какво ще стане с "Дамата"? - А голата мацка?
Да, тя е голямата награда. Удари 500 милиона.
На Финеас Пол... - Този пич има прекалено много пари.
Дръж си езика и ми целуни задника.
Все още ли сме в график?
Имало е малко затруднение но...
Познаваш ли Боско? Изчезнал е.
Но неговата част от плана е вече приключена.
Така че предполагам, това да не е чак толкова голяма... проблем.
Боско е изчезнал, а ти нямаш намерение да предприемеш нищо?
Бих казал, че мога да опитам... - Иди да намериш Боско.
Забавно е, как винаги, когато вляза тук, ме наричаш задник,
а после ми казваш да се махна.
Разкарай се. - Тръгвам си.
Скъпи ми Пи, трябва да призная, че не знам, защо сме тук.
Просто... не мога да го проумея.
Не е като, тя да е изяла последното парче пица, човече.
Тя уби Фили. - Знам това.
Какво стана с това да я убиеш?
Ще го направя, но не сега.
Изкуството да протакаш. Знам го твърде добре. Правя го със зъболекаря.
Разликата е, че той не се опитва да ме убие.
Доколкото ти е известно.
Това тя ли е? - Да.
Ако и това не са Тригър Хепи и приятелят му Гроувър?
Името ми е Грофийлд. Благодаря ти. - Харесва ми, Гровер.
Какво? Не съм те питал, какво ти харесва.
Казах, че името ми е Грофийлд.
Момчетата са чисти.
Господа, полковник Фабрисио Ортис. Моят шеф.
Значи вие сте престъпниците, които искат да ни помогнат в мисията ни?
Не. Вие сте аматьорите,
откраднали ми 400 000 долара за работа, която вече провалихте.
А ти си жестокият убиец, който уби трима от нашите мъже.
Това не говори добре за твоите хора, нали?
Чували ли сте за „Дамата от Аринтеро“?
Да. Стара корабна развалина, пълна със злато, на стойност нещо около милиард
Дори и повече, може би.
„Аринтеро” не е бил обикновен кораб. Историята му е легендарна.
В Испания през 15-ти век... - Пропусни това.
Без истории. Просто му разкажи за плана.
Искам да знам историята.
Той трябва да разбере колко важно е... - Не, не трябва.
Има едно съкровище и утре то ще бъде в Ню Йорк. Това е достатъчно.
Виж... Ще участваме, но искаме 30%. - Трийсет?
Това са 300 милиона. - Нямаме време, полковник.
Без тези хора ще се провалим.
Кой е този?
Виж това. - Сигурно се шегувате?
Това папие-маше ли е? - Да. Няма да лъжа.
Доста ми харесва, човече. Би било хубав ключодържател.
Имат малък магазин за изкуство и занаятчийство тук.
Както можете да видите, изработваме реплика на блажената "Дама".
Забелязах го. Защо?
За да я разменим с оригинала.
По този начин можем да скрием кражбата.
Скриването на кражбата е най-малката ни грижа.
Добре. Може би прибързвам.
Кажи ни, какво би ни притеснило.
"Нумеро уно" е, че крадем от ООН,
най-охраняваната сграда в цялата шибана планета.
Ще ни отнеме месеци да го измислим.
Но не е нужно да я крадем от ООН.
Крадците на "Ел Президенте" го правят за нас.
Не мисля, че разбирам.
Оставяме хората му да свършат трудната част, а после им я открадваме.
Виждам...
Ще ограбим грабителите.
Екзактамундо /Точно така/ Това ли е думата?
Да, добра работа.
Работя върху испанския си.
Хей, как е кракът? Вървиш доста добре.
Преди да ти хрумне някаква идея, ще се погрижа за Зен.
Така че стой настрана. - Разбирам. Тя е мило момиче.
Дори белегът на задника й прилича на роза, а?
Матео, недей.
Знаеш, че не пазим тайни.
Без слонове в колата.
Какво каза? - Добре, разбрах.
Групата, която е тук в Ню Йорк, помага на Ел Президенте
да открадне "съкровището"... Кои са те?
Това е "Екипът". Да, това е Лозини.
Лозини е "Слонът".
Някакви въпроси?
Не, не, не, не. Нямам въпроси. Това е...
Добре.
Да. Всъщност, може би имам един малък, малък въпрос.
Давай. - Ненормален ли си, по дяволите?
Какво правиш, човече? Не можеш да се изправиш срещу Лозини.
Ти сключи сделка. Дори не би трябвало да си в Ню Йорк.
Какво?
Мъртъв съм.
Мъртъв съм. Мъртъв съм. Негрите са мъртви. Белите са мъртви.
Успокой се. Всичко ще е наред.
Ще влезем и излезем, преди дори да разберат.
Боже, неслучайно, човече.
но тази малка кучка Зен ще те убие при първа възможност.
Знаеш го. - Знам.
Не се притеснявай. Познаваш ме. Нали?
Ходя само там, където ледът е дебел. - Знам.
Това е проблемът, П. Ти ходиш по лед.
Да, ако ми плащат добре.
Мамка му. Точно.
Триста мили, това е... това е много.
И така, откъде да започнем?
Здравей. - Нещо?
Да, един от лейтенанти им,
този доста елегантен човек, когото следя от известно време...
Кинкейд?
Да, току-що се срещна с някакви здравеняци.
Какво правят? - Не знам.
Ще ги проследя и ще видя къде ще се приземят.
Да, мисля, че може да имаме втори шанс с този план за обира.
Има още един човек, с когото можем да поговорим, гаджето.
Междувременно, остани при Кинкейд.
Добре.
Той е тук, гаджето на Боско.
Разпитах наоколо. Собственик е на мястото, живее на горния етаж.
Това ли е? - Казват, че има слабост към слоновете.
Виж, мисля, че трябва да поговоря с него насаме.
Просто казвам, че сме се срещали преди, Аз не съм заплаха.
Хайде, трябва да ми се довериш поне веднъж.
Единствено така, това би проработило.
Видях те как застреля пет души заради прищявка.
Не ти вярвам. И няма да ти се доверя.
Ако се опиташ да ме прекараш отново,
ще пусна куршум в шибания ти стомах и ще те оставя да ти изтече кръвта.
Не го направих от прищявка. - О, забравих.
Борила си се за страната си. Или нещо, също толкова глупаво.
Виж, ако искаш ли това да се получи, внимавай, когато се движиш около мен.
Ето го и него. Ник. Какво ще му кажеш?
Ще му кажа, че Боско е мъртъв и че трябва да намерим плановете веднага.
Не можеш да му кажеш, че Боско е мъртъв.
Защо да не му кажа? - Ще полудее. Боско му беше гадже.
Срещнал съм Боско. Всички ще му е наред.
Не му казвай, че Боско е мъртъв. Просто ме остави...
И аз не те прецаквам.
Но нека аз да започна, става ли? Спокойно.
Преди отново да си Паркер.
Благодаря ти.
Здравей, Ник.
Харесвам мястото, което си резервирал.
Каква невероятна локация. - Трябва ли да те познавам?
Да. Аз съм Лиза. - Хей... А, Боско? Той е мъртъв.
Какво?
Дадох ти шанс.
Шегуваш ли се с мен? - Да не мислиш, че имаме цял ден?
Не. - Хей.
Не.
Не. Не!
Мамка му. - Не!
Не, не, не. Не плачи.
Не го прави.
Видя ли какво направи. - Успокой се.
Не! Не!
Всичко е наред.
Но аз не разбирам. Какво се случи? Видяхме се вчера.
Няма да го видиш отново, така че...
Сложи ръцете си на масата. Вярваш ли на тези глупости?
Той има скрит пистолет там долу. - Боско имаше наши документи. Планове.
Къде са те? Не са у него.
Ако са били важни, тогава вероятно са на горния етаж.
С г-н Блуи.
Кой, по дяволите, е г-н Блуи? - Г-н Блуи?
Върни го. Върни го обратно! - Мамка му. Добре.
По-добре бъди добър.
Хей, Пи, хората на Кинкейд са обрали някакъв...
Не знам... Някакъв клуб или нещо подобно.
О, мамка му. Да. Изглежда, че си наясно с това. Добре. Ами...
Благодаря ти, Грофийлд.
Не, благодаря ти. Благодаря, че се обади,
изпращайки сигнали в шибания Космос,
за да получа тази полезна информация.
Сега трябва да тръгвам.
Добре. Не беше нужно да го казваш така. По дяволите.
И ти също, задник.
Всички пари, които имаме в наличност, са ваши. Вземете ги. До последното...
Заеби парите. Къде е Боско?
Нека да опитаме това отново.
Боско, изчезнал е. Къде е той?
О, мамка му.
Какво става? - Направих нещо.
Мисля, че получава сърдечен удар. Помогни ми да го сваля. Да тръгваме.
Лекар съм.
Мога да помогна.
Моля, дръпнете се.
Добре. Мога да помогна.
Зен, хайде! Трябва да намерим г-н Блуи!
Зен, какво правиш, по дяволите! - Точно зад теб съм. Върви!
Какво по дяволите?
Не. Г-н Блуи?
Не, не прави глупости.
Шибан г-н Блуи.
Моментът не е подходящ. - Да, аз ли не знам.
Полицията е на около две минути оттук. Трябва да се откажем.
Освен това Кинкейд е тук. Няма как да те види.
Добре. Дай ми секунда.
Паркер.
Мълчи.
Беше на косъм, а? - Със сигурно беше.
Кинкейд... Видя ли те? Разпозна ли те?
Да, погрижих се за него. - Добре, добре.
Защото проклетата работа щяла да свърши точно там.
Собственикът на клуба не уцеля.
Направи всичко, което можа, докторе.
Къде са плановете?
Г-н Блуи.
Къде?
Г-н Лозини.
Току-що заспа.
Само ще поседя при него за минута. - Опитайте се да не го събудите.
Бедният човек, късметлия е, че е жив. - Да.
Добре, успокой се. Ще се нараниш.
Продължих да падам. - Какво се случи?
Отидохме... да потърсим, Боско.
Но не успяхме да намерим Боско.
Вместо това намерихме Паркер.
Какво? - Защото очевидно е тук.
По дяволите.
Трябваше да се намеся, веднага щом чух името му.
Сър, той току-що ме изхвърли през прозореца, човече.
Изхвърли ме през шибания прозорец.
Трябва да видиш това.
Двама пънкари.
Опитвам се да видя. Не мога да... Не мога да видя.
Искам да разбера, защо са опасни?
Защото знаят, че са престъпници. Ето защо.
Станахме меки, това е истината.
Когато ни ударят, вместо да посегнем към бухалката,
подаваме шибан застрахователен иск.
Г-н Лозини, там има малко супа.
Бихте ли ми помогнал да... - Забравихме, че сме престъпници.
Но не и онези момчета там долу.
Но не и Паркер.
Паркер е на път.
Мога ли да ти донеса нещо, Стен?
Достатъчно ли си възрастен, за да пиеш? Шегувам се.
Нещо? - Не, добре съм, благодаря.
Бренда, това там Кандински ли е?
Този ли? Не, не. - Да.
Това е Bed Bath & Beyond.
Стен, мога ли да ти предложа нещо? Достатъчно си голям, за да пиеш.
Тъкмо казах това. - Така ли?
Да, тъкмо го казах и се пошегувах.
Но провери ли личната му карта? - Не съм я проверила.
Винаги трябва да ме надхитряш, нали?
Вие, хора, сте забавни. - Трябва да са те.
И така, Стен, чух от Паркер, че си доста смел зад волана.
О, да, в миналото се състезавах с картинг.
А ти също си нещо като котешка трева за дамите?
Не, не. Мяу. Не.
Не го виждам. - Здравей, Паркер.
Здравей. - Изглеждаш ужасно.
Благодаря ти. - Здравей, Грофийлд.
Благодаря ти. - Влизай, влизай.
Как върви актьорството, Грофилд? - Чудесно. Да.
Всъщност тъкмо започнахме нов сезон на експерименталния театър.
Знаеш ли, нарича се „Пиеси без публика“.
"Пиеси без публика"? - Да.
Не искам да говоря много за това. Просто си натъкнах на него, но...
Кой е този?
Това е Стен. Стан, това е Грофийлд.
Стен. - Грофийлд.
Той е странен. - Странен е.
Не знам какво е това. Нещо за косата му...
Странното го виждам. Странното определено го виждам.
...този дар, който е нашият завет и бъдеще.
Добре, донесете го.
Днес е велик ден за моя народ.
От това нещо са направени мечтите ни.
Лъжливо копеле.
Хей, това е килимът ми. Кой си ти?
Кой е този човек?
Чакай. Матео и Томас още не са дошли.
Те не са поканени. Те са изключени. - Извинявай? Канцелирал си хората ми.
Не им вярвам. Ако имаш проблем с това, говори с шефа си.
Той е шефът й. - Ясно. Виждам.
Мисля, че съм говорила за шефа си.
Добри сме. - Толкова добри.
Давай - Добре.
В момента нещата са тук, в мазето на Общото събрание.
Но след малко повече от 24 часа това няма да е така.
"Екипът" ще го е взел.
Знаем ли как ще го направят? Имам предвид, цялата тази охрана.
Седма линия. Минава под ООН.
Преди там имаше спирка. Сега е призрачна гара.
Може би имат вътрешен човек, който да улеснява нещата. Не сме сигурни.
Как ще организират кражбата за нас няма значение.
След като телепортират нещата до гарата, тогава се включваме ние.
Чакай, чакай, чакай. Казваш, че тези хора имат телепортьор?
Знаеш ли какво? Това звучи наистина глупаво.
Дори в собствената ми глава, това наистина звучи глупаво.
Просто си подходил несериозно.
Разбрах. Разбрах. Продължавай. Продължавай.
Не прави това отново. - Няма.
Във всеки случай, след като се сдобият с плячката,
влизат в действие плановете на Боско.
Планът им е да я изкарат с влак за отпадъци.
Влакът е автоматизиран, пътува късно през нощта,
от станция до станция, където екипи го зареждат с боклука от деня.
Не и утре.
Утре ще пропуска всяка спирка по целия път до Флашинг.
Там има сметище, контролирано от "Екипа".
Ето там се включваш с Бренда.
Ще влезете в контролната кула на гара Брайънт Парк.
Всяка нощ в 1:00 ч. има смяна на дежурните.
Тази нощ ще се погрижим нормалният екип да бъде задържан по друг начин.
След като влезете, трябва да поемете контрола над влака ни и да го ускорите.
Чакай, чакай, чакай. Позволете ми да се намеся за секунда.
Искаш двама неактьори, които да играят ролята на момчета от МТА.
Искаш двама неактьори, играещи ролята на момчетата от МТА.
Проучихте ли изобщо историята на тези герои?
Ами семейният им живот?
Грофийлд. Грофийлд, Грофийлд!
Имам роля за теб. Става ли? Ще играеш ролята на човек, който си мълчи.
Знаеш какво да правиш. Успокой се.
Изведи го! Изведи го! - Мамка му!
Ето, готово. Добре.
Това е оперативното ръководство на MTA за конкретното табло за управление.
Да, проучи го.
Също така, според плановете на Боско, са имали човек на заплата в "Екипа".
Името му е Гласкок.
Ти, копеле.
Шегуваш ли се с мен?
Просто продължи, човече. Продължавай. Продължавай.
Справяш се чудесно.
След като ускорите влака, остава само едно нещо, с което да се справите.
Система за безопасност е вградена в релсите на гарата.
Проектирана е да задейства спирачките на всеки влак, превишил определена скорост.
Целта е 110 километра в час.
При тази скорост той излиза от релсите,
разбива се тук долу, плъзга се в калта там.
Влизаме бързо, вземаме кутиите, включително и голямата.
Ще имаме камион в готовност. Стен, трябва да ни набавиш такъв.
Нямаш проблем.
Ще имаме десет минути, за да го натоварим и да потеглим.
Имаме много време. Въпроси?
Добре, ще се видим отново утре в 17:00 ч.
Парти у нас?
Бих искал една стая. Името ми е... - Г-н Уилис, това вие ли сте?
А ти можеш да си починеш.
Минаха години. Може би три, ако паметта ми не ме лъже.
От полза е. Стаята ми свободна ли е? - Номер 12.
Ако не е, просто ще преместя настоящия обитател.
Изглежда, че имаме късмет.
Добър вечер, г-н Уилис. Шампанско?
Какво правиш тук? Казах да се свържеш с мен само при спешен случай.
Бях ясен. - Взех стая в края на коридора.
Не възразяваш, нали?
Не и ако си в нея.
Имам спешен случай.
Искаш ли да го чуеш?
Ципът ми се е заклещил. - Да, точно от това се страхувах.
Съкровището е на първа страница.
О, ти можеш да четеш? - Не, само гледам снимките.
Не знаеш тази история, нали?
За „Дамата от Аринтеро“.
Имало едно време...
Боже мой, обожавате тази история. - През 15-ти век...
Ще ти хареса. Настани се удобно.
По-голямата част от Испания е била покорена.
Докато един мистериозен рицар от Леон не се включил в битката.
Никой не знаел кой е той, докато по време на битката при Торо,
друг един воин не замахнал с меча си и разкъсал бронята му
и разкрил... женски гърди.
Значи нещо като транссексуално? - Не, не е като нещо транссексуално.
Виж, въпросът е, че тя е била графиня и се отказала от всичко...
Нейната репутация, богатство, женственост...
Да се сражава като мъж за нещо по-голямо от самата нея.
Това е дамата от Аринтеро. - Да.
И затова кръстили кораба на нейно име.
Поради дефект в облеклото. Изхвръкнали гърди.
Такива истории ме формираха като дете.
Какво формира теб, Паркер?
Откраднах нещо и ми се размина.
Твърде елементарно.
Ти си елементарен. - Да.
Виждаш ли, не всички са мошеници като теб.
За някои хора, като Ортиз, това е нещо повече...
Съкровище, нали? Престани с тези възвишени, бандитски глупости.
Той краде шибано съкровище от хората, които са откраднали съкровището преди него.
Всички са мошеници като мен. Просто са по-добри в това.
Но ти благодаря за историята. Беше много увлекателна.
Има още една история за теб.
Ти, аз, това трябва да се получи.
Не мога да рискувам да се разколебаеш, нали?
Виждам. Дошла си да ми стоплиш краката, нали?
Матео, недей.
С него ли? Как можа?
Здравей.
Виж кой се е върнал, Томас.
Моят конкурентен любовник.
Не ти ли се струва, че му е студено?
Да, малко му е.
Имах предвид студено като това.
Ще умреш от измръзване за около половин час?
Което е жалко.
Защото от "Екипа" идват да те вземат след час.
Какво? - Да, точно така.
Обадихме се тук там. Те те търсят.
Екипът? Идват тук ли?
Наистина ли сте толкова глупави?
Наистина ли мислиш, че като ме предадеш, "Екипът" ще те пусне да си тръгнеш?
Те не искат нас. Искат теб.
Те също ще искат да знаят какво правиш.
Ние нищо не правим. - Сигурно, тъпако. Кажи им го.
Все пак ще ви измъчват, само за да са сигурни!
Мисля, че забравяш нещо. Ние няма да сме тук.
Чао, сега. Наслаждавай се на времето.
Значи са подранили.
Това нищо не означава.
Ако си толкова сигурен, иди да провериш.
Матео, слушай. Ти прецака нещата, но аз мога да го оправя. Ясно?
Само ми свали белезниците и ще ги избием заедно.
Какво каза, задник?
Знам ги как действат.
Просто те оставихме да умреш.
Опита се да ме убиеш, нали? Ще го преживея.
Погледни ме. Да, тази злоба не е начина ми на работа.
Става късно.
Намерих те.
Малкият ми приятел.
Предател?
Излагаш цялата ни страна на риск, защото мислиш, че съм твоя приятелка?
Да. Как ни намери?
Оставил си телефона си включен, когато ми изпращаше онези гадни съобщения.
Какво причини на Томас?
Все още нищо, но мисля да му отстрелям пишката.
Това звучи забавно.
Но го чухме да пищи.
За какво говориш?
Мислех, че сте вие, момчета.
Залегнете!
"Екипът". Беше прав.
Ти просто... просто ми спаси живота.
Няма защо.
Наистина си ти.
Убий ме, ако искаш. - Добре.
Проклятие. Какво става по дяволите?
Казах ти да докладваш.
Наистина ли Паркер беше там? - Да, беше.
Паркер. Каква изненада.
А двете мои момчета? - Нека да погледна. Да, мъртви са.
Имахме сделка, задник.
Стой далече от града ми и няма да те убия.
Колко трудно би било това?
Каква беше първата част отново?
Трябваше да те убия преди три години.
Оставих те да живееш, нали?
Простих ти, че уби шефа ми, което признавам, беше много добре за мен.
Глупости. Добрах се до него. Това означава, че бих се добрал и до теб.
Беше уплашен до смърт.
Уплашен? От теб ли?
Аз ръководя "Екипа", кучко.
Аз посочвам и хората изчезват.
Имам шибана армия!
Минус двама, последно, когато проверих.
Сякаш ми пука, ти хлапе.
Да видим дали можеш да запаметиш това в остатъците от мозъка си.
Ти си един самотен психопат.
Не можеш да унищожиш цялата организация.
Това не е възможно.
Никой няма да ми каже, къде да отида.
Добре, чудесно. Тогава ще си мъртъв до сутринта.
Почти забравих.
Сега, гениалната лудория, която си подготвил?
През цялото време съм бил пред теб.
Така че можеш да го забравиш, приятел.
Всичко приключи. - Какво приключи?
Обирът.
Аз го ускорих, арогантно копеле.
Няма да е утре. Той ще е сега. Ти губиш.
Хайде.
Отведи ме в шибаната кола. - Да.
О, скъпа мамо.
Да. - Обирът се случва сега.
Всичко се премести с 24 часа по-рано.
Харесва ми, когато ме наричаш Пуки, момиченце.
Грофийлд?
Здравей, Паркер. Как е хавата? - Обирът се случва в момента.
Трябва да се разкараш. Всички все още ли са там?
Да, да.
Ние сме... готови. Да, готови сме.
Ние сме готови. Готов ли си?
Шегува ли се с мен?
Всичко е същото, нали?
Няма да е същото, защото няма да е утре.
Запомнете, смяната е в 1:00, ясно?
Така че ако я пропуснете... - Млъкни. Няма да я пропуснем. Давай.
Ед, забери снежното си зайче. Води я.
Подскачайте! Подскачайте! - Това не е хубаво.
Стен!
Стен, здравей. - О, здравей.
Камионът!
Да, камион. Да.
Тук ли си човече? Буден ли си?
На себе си ли си? Можеш ли да го направиш?
Мислиш ли, че някога съм крал камион, бидейки трезвен?
По дяволите, дъхът ти вони, човече! Осъзнай се!
Стига вече, нали? И спри да пиеш...
Разкарай се от пътя! - Копеле!
Не виждаш ли че минавам?
Съжалявам, отоплението е на максимум.
Така е добре.
Ще си стопля ръцете над горящите останки, когато се разбием.
Преди ти харесваше как карам.
Откъде Паркер е взел това?
Не бих се тревожил прекалено за това, скъпа.
Ако влезеш там в такъв вид, със сигурност ще ни пуснат.
Наистина ли?
Да. Добре дошъл в Бруклин.
Толкова съм глупав. Защо не се сетих...
Закъсняхме. Смяната вече е станала. Не се безпокой. Имам това.
Вие там вътре, отворете. Супервайзър Луис съм.
Имаме проблем със сигурността.
Проблем със сигурността? - Да.
Отворете вратата и ще ви разкажем всичко за тях.
Да. Не можем г-н...
Луис е. Да. - Луис.
Не и без съответната писмена заповед.
Чуйте ме. Там има един човек на име Гласкок.
Този човек крои нещо. По някаква причина той е пренасочил влака за отпадъци.
Ако не ми вярвате, проверете таблото.
За какво говорят?
Гласкок, Господи. Какво правиш?
Добре... Не съм очаквал това.
Как по дяволите сте разбрали?
Спокойно, спокойно.
Всичко ще бъде наред.
Добре, всички, назад! Просто се отдръпнете, ясно?
Вдигнете си ръцете! Ти, вдигни си ръцете!
Вдигнете си ръцете!
Страхотен план, Ед. Наистина хитър.
Това ли е принадената стойност?
Махни се от камиона ми!
Виж, Джоуи, виж, всичко е в камиона.
Би ли дал ключовете? - Просто излез от...
Днес, от всички дни насам...
Не, не, не... задник!
Не го прави.
Не, не, не, недей.
Недей... Не ми се хили.
Хайде...
Това е само един проклет влак за боклук, нали?
Не съм искал да взема парите им. Просто...
Те ми ги предложиха. Аз казах: „Разбира се, че имам нужда от пари.“
Браво, супервайзър Луис!
Да! - Да!
Кой натисна бутона? Ти ли?
Да. Аз бях. - Браво!
Благодаря. Оценявам го.
Много ви благодаря. - Страхотно. Фантастично.
Благодаря ви.
Сега моля да си вдигнете ръцете и всички се обърнете с гръб към стената.
Превземаме този влак за боклуци, нали?
Хайде, да тръгваме. - Чухте го. Отдръпнете се.
Ние тук се правим на идиоти или...?
Гледай нагоре.
Някой да се обади.
Къде, по дяволите, са всички?
Ще ни застреляте ли?
Може би, да.
Не знам, но именно това го прави толкова вълнуващо.
Нали така, скъпи? - Да.
Да. Добре, съжалявам.
Преди трябваше да ви заглушим, но сега сме вътре.
Не, не, не, не. Всичко тук е погрешно.
Табелата не съвпада.
Може би не си разбрал. - Да не съм разбрал? Аз?
Добре. В Трентън ти беше този, който обърка шест с девет. Просто казвам.
Слушай, ускоряването на влака отнема време.
Трябва да се случи сега. - Да, работим върху това.
Трябваше да има линия под него.
Добре, под шестицата ли? Съжалявам.
При последната проверка Трентън беше в Америка, а не в Европа.
Добър аргумент. Не се колебай да... - Това е клавиатурата отдясно.
Какво? - Какво?
Тази клавиатура е нова. Купихме я преди няколко седмици.
Бруно Марс казва, че е отдясно.
Добре, добре. - По дяволите, Лу.
Защо помагаш на тези хора? - Разведени родители.
Не понасям кавгите.
Ето, готово. - До края, до края.
Добре, Паркер, разбрахме. Скоростта се увеличава.
На 50 км/час сме.
60 км/час.
Спри да казваш "км/час".
Поддържай на максимум. Трябва да е двойно повече в завоя.
Грофийлд, кажи ми, че сте на позиция.
Да. Тъкмо намерих паркинг.
Грофийлд? Грофийлд, там ли си?
Хей, какво се случва, мой човек?
Хей, как си?
Влакът идва. Трябва да го виждаш.
Всичко наред ли е?
По дяволите! Хайде, хайде.
Хайде, хайде, мамка му!
Паркер, на 80 сме.
90.
Гадост, ще бъде трудно.
Със Зен почти стигнахме. Грофийлд, всичко наред ли е?
Хайде! Хайде!
Хайде!
Паркер, влакът премина.
Грофийлд го направи. На 100 сме.
Добре. Това е. Започваме.
Момчета, влакът...
Той изчезна... Изгубихме го.
Не беше достатъчно бърз.
Добре, да го спрем ли?
Не, не. Да продължи, възможно по-бързо.
Има още един завой малко по-нагоре по линията.
Да, да, добре. Виждам го.
На 23-та и Корт е.
Изглежда е 90-градусова крива.
Всички разбраха ли? 23-та и Корт. Идете там. Мърдайте.
Ед, трябва да има още един прекъсвач. - Не, далеч съм пред теб.
Намира се срещу пощата, точно преди завоя.
Ако премина през Dutch Kills Green, би трябвало да стигна навреме.
О, не, не, не...
Там оставих това нещо. Какъв глупак съм!
На път съм, момчета.
Хей, какво по дяволите?!
Добре. Къде си?
Къде?
Добре. Прекъсвач, прекъсвач.
О, мамка му.
Какво беше това?
Момчета, мисля, че току-що ударих Грофийлд.
Ти какво? Стен, повтори отново.
Стен, там ли си?
Скоростта изглежда подходяща този път.
Приближава спирката на метрото доста бързо.
Грофийлд. - Мамка му. Какво се случва?
Грофийлд, къде си?
Сега или никога.
Да! Да!
О, не.
Това не е, което планирахме. Прекалено е висока.
О, Боже мой.
Мамка му, назад, назад, назад...
Да тръгваме. - Шибан психопат. Вземи си почивка.
Хайде. Ела горе, бързо.
Къде, по дяволите, е Стен?
Пиян е като шибан скункс.
Лозини е изнесъл съкровището по-рано.
На призрачната гара.
Проклетият влак е тръгнал без него.
Не. Това не е вярно.
Защо биха използвали влаковете?
Или са ги напълнили с камъни?
Защото те преследват Паркер, човече.
Опитват се да го натопят.
Трябва да тръгваме. Веднага. Давайте!
Искате да си играем?
Свалете оръжието си.
Зен, залегни!
Не!
Гровер, тръгвай!
Тази кола е прецакана!
Ченгета!
По дяволите!
Хей, здравейте. Аз съм.
Хайде. Да тръгваме.
По дяволите.
Хубав камион, Стен.
Хайде, да тръгваме. Измъкни ни оттук!
Ох, мамка му. - Влизай в колата!
Влизай, влизай, влизай!
Добре, дишай.
Това, което виждате зад мен, е това, което е останало от влака за отпадъци,
който е дерайлирал някъде след 1:00 часа тази сутрин.
Хей, хей, момчета. Бихте ли погледнали това?
Това трябва да сте вие, момчета?
Изключи тази гадост, Стен.
Вдигни си гащите, човече.
Да, съжалявам.
Хей, защо бързаш толкова?
Не беше много весело.
Плюс, че трябва да се прибера вкъщи и да съобщя лошата новина
на хора, които никога не си срещал и за които не ти пука.
Хей. Знаеш, че нищо не съм откраднал, за да се измъквам.
Как така? - В хотела.
Попита ме как съм станал крадец. Не беше така.
Има една история. - Не, благодаря.
Хайде, аз изслушах шибаната ти история. Можеш поне да изслушаш моята.
Добре е.
Бях на осем.
Единственото, което някога съм откраднал, е една бутилка Бурбон.
Имаше хулигани, по-възрастни и по-едри деца.
Работеха за един дилър на трева, на име Мори.
Най-гадният пияница в града.
Тези деца се разкарваха наоколо и бяха доставчици на този човек.
Един ден играех баскетбол с приятелите си.
Тези хулигани се появиха.
Най-големият, Кал, ни каза да се махаме, че това е негова територия.
Удариха приятеля ми в лицето и той припадна.
Нямах много неща това лято, но имах баскетбола и те ми го отнеха.
Нека да позная. Убил си ги. - На осем ли? Не.
Но аз чаках и наблюдавах.
Всеки петък този калифорниец посещаваше едно момиче, което познавах.
Открадна колелото й, за да отиде да види Мори.
Това я накара да плаче.
Реших да направя нещо по въпроса.
Какво направи? Пресуши сълзите й?
Не, унищожих велосипеда й.
Така че, когато този задник се появеше...
Нямаше да има колело за него.
Щеше да закъснее за Мори.
И Мори го надвиваше... жестоко.
Счупва ръката му.
Съжалявам, мислех, че това е историята на кражбата ти.
Това е тя. Бурбонът, помниш ли?
Уверих се, че най-злият пияница в града имаше бутилка в колата си онзи ден.
Така че, докато този Кал беше на легло със счупен лакът...
Ти играеше баскетбол. - През цялото лято.
Бях на осем години и бях планиращ гадняр.
И все още съм.
Ще оставиш ли чантата? Това не е краят.
Имам една идея.
Ти имаш идея?
Не мислиш ли, че е малко късно за това?
Ти си разстроена.
Имаш пълното право да бъдеш, така че кажи каквото имаш за казване.
Нямам какво да кажа.
Може би Стен се чуди
защо носи куршум с твоето име на него.
Или може би се чуди, защо си излъгал
за това, че "Екипът" знае, че си бил тук.
Не, добре съм. Наистина.
Млъкни, Стен. Случват се гадости. Да.
Ти ми каза, човече. Ти...
Каза, че си срещнал Кинкейд в клуба.
Помниш ли, че го каза? Каза: „Погрижих се за него.“
Това бяха твоите думи. - Предполагам, че е оцелял.
Предполагам, че е така.
Не искам да бъда прекалено пряма, Паркер, но твоето...
Майната му на това дърво.
Малката ти грешка ни струва куп пари.
Каква е идеята, Паркер?
Идея какво да правим по-нататък.
Това копеле. Забавен си. - Какво следва, Паркер.
Няма нищо, което да следва. Приключи се.
Загубихме. Бяхме победени.
Ти беше победен.
Това не е типично за теб, Паркер.
Разходи се там, където ледът беше дебел. Спомняш ли си го?
Имаше полиция, замесена в това, да не говорим за Лозини.
Колко тънък го искаше, мамка му?
Прав си. Глупаво е.
Но ще продължа така или иначе.
Добре. - Кажи ни как.
Ние знаем, че "Екипът" има вече купувачи.
Знаем, че златото, бижутата, всичко това е вече разпиляно.
Кажи ни нещо, което не знаем.
Може и да успеят да поделят съкровището.
но не могат да разделят фигурата.
Самата "Дама от Аринтеро".
Не и без да унищожи стойността й.
Човече, тя е като всяко друго произведение на изкуството.
Трябва да бъде непокътната. Перфектна.
И тя вероятно струва половината от общата стойност.
400, 500 милиона само тя.
Трябва само да я намерим.
Да, добре, добре.
Но... това, което трябва да знаем, е името на купувача.
Някой знае ли кой е този щастлив милиардер?
Всъщност, не.
Но знам някой, когото можем да попитаме.
И кой е той?
Човекът, който прецака всичко, като не умря. Кинкейд.
Да. Измий ме, скъпа. - Г-н Кинкейд.
Хей, нещо не е наред. - Какво имаш предвид?
Хората на Парк Авеню гледат нагоре.
Май нещо са се втренчили.
Погледнете се с пазарските си чанти!
Виж се с шибаната си камера, правиш снимки!
Снимай, когато скоча!
Шибаният Никс!
Аз опазих вярата си.
Обзалагам се с цялото си сърце.
Беше фоайето.
Някакъв задник на покрива казва, че ще скочи.
Вземи, че побързай, Тери!
Качи се горе и провери!
Нямам къща, нямам жена!
Дадох всичко.
Загубих, загубих всичко! - Хей, приятел?
Разкарайте се от мен! - Спокойно, братче.
Само искам да разбера кой си.
Давай, скачай.
Услужи ми, удари един полицай. Виж дали ще ми пука.
Браво, Брандо. Готов ли си?
Да, ще ми отнеме само секунда, за да изляза от ролята.
Отърси го.
Сложи ми това. Хайде.
Хайде. Да се отървем от него.
Весела Коледа, Паркер.
Весела Коледа, Грофийлд.
Това е сигналът ни. - Да.
Полиция! Отворете вратата, моля!
За какво става въпрос?
Сър, някой скочи от сградата. Трябва да ви зададем няколко въпроса. Хайде.
Да, съжалявам, че ви безпокоя, сър. - Добре, не се притеснявай.
Обърни се.
Направо към стаята.
Хайде, отвори шибаната врата.
Отвори вратата. Отвори вратата.
Човече. Хайде, човече. Виж...
Няма да ви нараним.
Бихме го направили, но не искаме. Не ни принуждавайте. Ето там.
Върви, върви, върви... - Добре.
Моля те, Паркер. Моля те.
Просто искам да ми кажеш, кой ще получи „Дамата от Аринтеро“.
Имам голяма сделка, която е на път.
Нещо, свързано с криптовалута... - Купувачът, Кинкейд, кой е той?
Ще ти кажа. Само не го прави. - Какво да направя?
Не ме хвърляй от сградата.
Да те хвърля от сградата? Защо да го правя?
Защото го направи и преди! Хвърли ме през прозореца и ме погледни сега.
Пълна развалина съм. - Виж, успокой се. Обещавам.
Няма да те хвърля от сградата. - Но мисля, че ще го направиш.
Не, обещавам. - Въобще не ти вярвам.
Не, няма. Обещавам ти.
Какво се случи с Тери? Какво направихте с него?
Кой е Тери? - Той ни губи времето.
Копелето, което хвърлихме от проклетата сграда.
Имам предвид... Мамка ме.
Хвърлили сте...
Направил си го. - Хайде, човече.
По дяволите. Това не води до никъде.
Защо би го направил? - Нямам никаква представа.
Мислех, че му казвам проклета истина. - Хей, ти.
Не знаеш ли случайно, къде е шибаният...
Кой е купувачът на проклетата "Дама"?
Да, разбира се.
Какво?
Това е всичко, за което тези идиоти говорят.
Това е онзи гаден милиардер.
Какво, милиардер ли? Мисля, че трябва да уточниш малко повече.
Как се казва?
Финиъс Пол. Точно той.
Продават му онова женско нещо.
Било е адски лесно. - Да, сериозно, благодаря.
Да. - Човек като този...
ще е трудно да се намери.
Би могъл да опиташ Valentino's всъщност.
Тъкмо публикува тази снимка на пържолата си.
Изглежда да е сочна.
Хайде. - Полезен си, малко копеле...
Извинявай, че посочих това. Благодаря ти.
Пак заповядайте. - Господи.
Знаеш ли израза "да изобретиш колелото"?
Моите инженери наистина вярват, че това е възможно.
Не, Марк. Сериозен съм.
Не, не, ти не слушаш. - Помисли върху това.
Ако можеш да защитиш с авторски права шибаното колело...
Как беше пържолата?
Добре.
Как бих...? - "Дамата от Аринтеро. Искам я.
А ти си? - Нетърпелив. Къде е тя?
Боже мой. Пичага.
Имаш ли представа с кого говориш?
Не отговаряш на въпроса ми. - Не е нужно, глупако.
Аз съм един от най-важните хора на планетата.
Това не е алея, гъмжаща от плъхове.
Това не е твоята лига.
В момента имаш работа с различен род хора.
Така че, прибери това нещо. Няма да го използваш.
Господи! Ти застреля Марк Кюбан.
Никога не съм чувал за него. Да тръгваме.
Камери? - Всичко е наред.
Хайде, да тръгваме.
Здравей, Ричи Рич.
Той е един от най-важните хора на планетата.
Можем ли да поговорим за това? Мисля, че сте сгрешили човека.
Седни тук. Ето така.
Правите грешка. Искате Лозини и Де Ла Пас.
Те са тези, които ми продават "Дамата от Аринтеро".
Откъде познаваш Де Ла Пас? - Джъстин Бийбър ни запозна.
Джъстин Бийбър? - Да.
Това е чудесно. А какво ще кажеш за "Дамата"?
Нямам я. Все още я нямам. - Значи не си ни от полза.
Какво, ще стреляме по някого ли? - Да, така изглежда.
Не се притеснявай за това. Само малка рана в корема.
Добър изстрел. - Да.
Чакайте, чакайте, чакайте... Знам къде я държат.
Частен трезор, собственост на "Екипа".
Грийн Брук. Мога да ви го покажа на картата, но...
Чудесно. Сега трябва да се занимаваме с карти, човече! За какво говориш?
Ще прецакам теб е картата ти!
Грофийлд, успокой се. Каза „но“. Каза „но“. Но какво?
Това беше добре. - Няма да можеш да я получиш.
Дори ако по някакъв начин разбиете вратата на трезора,
"Дамата" е защитена от специална, предпазна клетка.
Моя компания всъщност ги произвежда.
Волфрамово-въглеродна сплав.
Ще отнеме дни, за да бъде разрязана.
Повярвайте ми, никой, дори и аз, не може да го проникнем,
докато не се отвори ключалката с таймер.
Кога се отваря?
Клетката се отваря утре в 8:00 ч. - Частни трезори „Грийн Брук“?
Ироничното е, че имат уебсайт.
Знаете ли в кой сейф се намира? - Сейф едно.
Но както казах, дори и да взривиш трезора,
пак не би могъл да влезеш в клетката.
Повярвайте ми, непробиваема е.
Всъщност, това не би трябвало да е проблем.
Не би трябвало да е проблем ли?
О, "не би трябвало". - Да, не трябва.
Значи наистина ме отвличаш?
Не. Искам да кажа... Вече те отвлякохме.
Просто сме те задържали.
Отвлякохме те.
Достъпът е ограничен. - Да.
Няма как да го изрежем твърде фино. Какво мислите?
Мисля, че е пълно безумие.
И ме тревожи, че навсякъде по земята има сняг.
Снегоходите няма как да изтеглят толкова голяма тежест.
Защо просто не си вземем осем елени? - Девет, ако добавиш и Рудолф.
Чакай, това ще ни издаде. - Намерих идеалното решение.
Познавате ли Майк Карлоу? - Да. Шофьор и добър стрелец.
Също така проектира свои собствени състезателни автомобили. Луди джаджи.
Видях го неотдавна и копелето имаше това в гаража си.
Какво е това, по дяволите? - Да. Обади му се по телефона.
Ще му се обадиш ли по телефона?
Казах на това момиче, на онова ниското, че не ме интересува
високата й като жираф приятелка и тя ми се ядоса.
Господи, това боли.
Стен, къде е качулката му, човече?
Беше ни трудно да си говорим.
Знаеш ли, той е наистина интересен човек.
Кракът ми наистина пулсира.
Трябва ли да взема още хапчета?
Господи, имаме още един.
Какво си мислят тези хора, човече? Тъмно е. Вървете си у дома.
Мамка му! - Не, не, не. Мисля, че е добре.
Мисля, че ванът я пропусна. - Да.
Определено видях как премина. - Да, само събори камерата.
Някой трябва да провери дали има ранени.
Да. - Да.
Вратът ми.
Ох, гърбът ми!
По дяволите!
Приятел, добре ли си?
Пакет лед ще помогне.
Всичко е добре.
Все още е долу.
Забравих кода отново.
Горе ръцете. Обърни се. Хайде. Да тръгваме.
Закъсняваме. - Да.
О, да. Къде отиваме сега, човече?
Тук няма никаква мистерия. Това е наука.
Уискито и хапчетата действат заедно... като нас.
Кракът си го чувствам по-добре.
Спри, спри, спри...
Здравей. - Хей, не си ли онзи богат задник?
Аз съм. Мога ли да ползвам телефона ти? - Мога ли да ползвам портфейла ти?
Сладурано, виж, това е спешна ситуация.
Наистина ми трябва телефона ти, моля.
Благодаря ти.
Ще ти кажа, къде да ме свалиш.
Какво? Финиъс, не...
Не, не, не... Разбрах го.
Просто се върни в къщата си. Ще ти изпратя някои от моите хора. Да.
Да ти го начукам.
Свържете ме с някой от "Green Brook трезора" по телефона. Направете го.
Какво става? - "Дамата от Аринтеро".
Трябва да се уверим, че е добре.
В трезора е. Никой не може да стигне до нея.
Знам.
Няма как да се заемем с това преди сутринта.
Няма отговор от трезора. - Знаех си. Знаех го, мамка му!
Чудесно.
Пиги Банк.
Почти стигнахме. Да тръгваме.
Той нов ли е? Нов ли си? По-бързо!
Трябва да се успокоиш. Никой няма да се доближи до "Дамата". Не е възможно.
Да. Става дума за Паркер.
Да, имаш компания. Време е да тръгвате.
Шефе, почакай, почакай.
Отворили са клетката.
Да го вземат дяволите! Как... Как?!
Какво, по дяволите?!
Колите! Докарайте шибаните коли!
Да, докарайте шибаните коли!
Непробиваема клетка, друг път, човече.
Хей, Зен, ти с нас ли си?
Да, Гроувър, аз съм твоят ангел-пазител.
Speaking of which,
Не беше ли планът да изпреварим тези момчета?
Защо? - Защото виждам фарове.
Пред вас. - Пред... Мамка му.
Копелета.
Какво, по дяволите, беше това? - А, мамка му. Чакай малко.
Дръж по-стабилно, нали? - Добре, добре. Чакай.
Чакай, чакай, чакай...
Паркер, добре ли си?!
Ah, fuck.
Ето я! Ето я, мамка й!
Да?
Имаме "Дамата".
Ще направим размяната по-рано, май точно сега.
Чакай, какво? Посред нощ е.
Клетката не се отваря до... - Осем сутринта.
Знам, да. Познай какво. Отворена е.
Това не е възможно.
Паркер е намерил начин да го направи възможно.
Паркер ли?
Виж... аз не съм готов. - О, не си готов.
Извинявам се. Как ще е след седмица, от вторник? Майната ти. Твърде късно.
Момчетата ми са пред вратата ти.
Какво...
Лозини знае, че продажбата на акции е сутринта.
Няма да имам парите до 7:30.
Тогава ще го очакваме до 7:31.
Добре дошла, моя любов.
Сега сме само ти и аз.
Копеле!
Ел Президенте, подранил си.
Сега си мъртвец, каброн.
Защо? Чакай, не те разбирам, приятелю. Какво...?
Това шега ли е? - Мислиш, че това е смешно, ли?
Може би си сметнал, че ще е добра шега да продадеш моята "Дама" два пъти.
Използваш някакъв евтина фалшификат, за да ме заблудиш и се посмееш на това.
Чакай, чакай. Поспри се.
Почакай. Какъв фалшификат? - Сега ще спра да говоря.
Защо да си губя времето с един мъртвец?
Не, не, почакай. Не бях аз.
Бил е Паркер. Сигурно е бил той.
Той сигурно е сменил...
Връщаме се в Грийн Брук. - Грийн Брук? Защо?
Защото там е "Дамата от Аринтеро".
Тя никога не е напускала трезора.
Стен, толкова се гордея с теб, човече.
Не, говоря сериозно. Мога да бъда истински актьор, човече.
Този Финиъс, той напълно повярва, че съм пиян.
Беше толкова увлечен, човече.
Както каза преди, трябваше да измисля история и всичко останало...
Искаш ли да имаш тази чест?
Весела Коледа.
Вземи Стен и камиона. Чакай ме на товарната рампа, нали?
Стен. Къде е Стен?
Не, не, не...
Мамка му.
Хайде, и твоя. Хайде, хайде, полека.
Невероятно е.
Сигурност на стойност милиони долари,
а ти я побеждаваш с един шаблон и кутия боя.
Това направи, нали?
Просто си пребоядисал номерата от ляво на дясно,
така че трезор едно да стане трезор три
и просто си взривил вратата на празния трезор.
И след много убедително преследване, ми позволяваш да си върна "Дамата".
Караш ме да помисля, че съм спечелил.
Ето я и нея.
Това ме убива.
Как разбра, че ще го занеса на Финиъс? - Не съм.
Просто знаех, че не би я донесъл тук, не и след проникването ми.
Умно.
Но в крайна сметка не се получи, нали?
Беше ключалката с таймер.
Знаех, че 8:00 сутринта е прекалено рано. 7:00 е добре.
Мен отдавна нямаше да ме има.
Това е онзи допълнителен час. - Така стоят нещата. Понякога губиш.
Понякога губиш. - Разбира се. Понякога.
Добре. Какво трябваше да означава това?
"Екипът" е без пари, нали?
Следя ви от известно време.
Изпълнявах дребни задачи на място, за които знаех, че се контролират от "Екипа".
Обирът на пистата беше само последният. - Медоувю Даунс?
Всеки път уловът беше по-малък, отколкото очаквах.
Това ме накара да си помисля, че си в беда.
Икономиката е зле, а ти си бизнесмен преди всичко.
После се издъни и прие работата в Де Ла Пас и на мен ми светна.
Мисля, че без "Дамата от Аринтеро", "Екипът" ще фалира.
Не мога да ти я дам.
Погледни.
Шибана работа.
Ти си луд.
Само толкова силно ли можеш да удариш?
Ще стигна дотам.
Зен, какво, по дяволите? Току-що простреля вратата.
Как разбра, че не би ме уцелила? - Целихме се нависоко.
Повтори. - Целихме се нависоко.
На камерите личеше, че не можеш да стоиш на крака.
В момента си стоя. Виждаш ли го?
Чакай, ти каза... - Искаш ли бисквитки? Хайде.
Мамка му, сега какво?
Чуваш ли това? Това са момчетата ми, които избиват бандата ти.
Мога да ги спра...
Всъщност, това е елитната гвардия на Де Ла Пас.
Зен, от моя екип, тя беше една от тях.
Свързах се с тях и им казах, че ще дойдеш тази сутрин.
Какво си направил? Само помисли за секунда, Паркер.
Можем да се споразумеем. Имахме сделка и преди.
Не е задължително да бъде по този начин.
Разбира се, че не трябва.
Петстотин милиона долара. Бихме могли да направим сделка.
Но това не беше идеята, нали?
Каза, че е невъзможно да се унищожи цяла организация.
Аз просто го направих.
По дяволите.
Защо?
Никой не може да ми каже, къде да ходя.
Добър изстрел. - Какво става?
Тя добре ли е?
Излизаш ли? - Да, излизам.
Мир. - Трябва да тръгвам.
Ще има и други задачи. - Да.
Мамка му. Почти забравих. - Какво?
Какво е останало от „Дамата“. - Какво?
Поне трябва да покрием разходите си.
Аз вече си взех мой дял. Всичко това е за вас.
Ако бях знаел, щях да сервирам хубаво кафе.
Този боклук е "Фолгерс".
Разпредели го по равно, става ли? - Да, човече.
Прилича на джакпот от два милиона долара.
Изпрати ми съобщение. - Добре. Чакай, чакай, чакай...
Не можеш просто да си тръгнеш, човече.
Благодаря ти, Паркер. - Благодаря ти, Паркер.
Благодаря ти много.
Какво прави той тук?
Да, имаш ли някакви права тук? - Без мен.
Цялото игрище е ваше. - Да.
...доста стряскащо новопридобит аудиозапис.
Този шокиращ запис изтече в медиите
от анонимен източник, в който технологичният милиардер Финеас Пол
се свързва с опозореният диктатор Игнасио Де Ла Пас
и грабежът в ООН в понеделник вечерта.
Правиш грешка.
Искаш Лозини и Де Ла Пас.
Те са тези, които ми продадоха "Дамата от Аринтеро".
Последвалата акция в склада, собственост на г-н Лозини
приключи с възстановяването на милиони откраднати реликви.
Вече са на път към дома.
Ти го направи. Не беше ли така?
Благодаря ти.
Говорих с Ортиз.
Бил е назначен за временно изпълняващ длъжността Президент.
Де Ла Пас е аут.
Най-после имаме лидер, който иска да нахрани народа ни.
Не мога да повярвам.
Трябва да дойдеш да я видиш. Моята страна.
Ще я обикнеш.
Парите ще стигнат за дълго време там.
Трябваше да откраднем само наполовина по-малко. Наздраве.
Бихме могли да си купим голяма къща, да си имаме куче.
Не мога да се върна с теб. - Защо не можеш?
Не съм достатъчно добър бандит ли?
Страхотна си.
Имаш талант за това. - Добре, защо тогава?
Бедата не е в това, което се случва при тази работа.
Бедата е последната работа.
Пистата.
Там не се получи толкова добре.
Не съм сигурна, че разбирам. Какво имаш предвид?
Ти изби екипа ми.
Застреля приятеля ми Фили.
Застреля го, докато той лежеше там и кървеше.
И виж, аз пропускам нещо такова,
както казах и преди, защото това е лошо за бизнеса.
Защо не се махнеш от леглото?
Знам за пистолета под матрака.
Добре.
И така...
Без куче ли?
Толкова е забавно.
Когато те срещнах, признавам, че се преструвах, че те харесвам.
Трябваше да се справя с това.
И тогава се случи нещо странно.
Само по себе си.
След известно време осъзнах, че не се преструвам повече.
И аз.
За нещо по-добро.
По-добре не я разочаровай, задник.
Това е повече от една седма. Много повече е.
Това е всичко, което успях да намеря.
Предположих, че няма да те видя отново.
Предполагам, че е било грубо.
Не, няма проблем. Ти не ме познаваш добре.
А момичето? Зен?
Спазих и това си обещание.
Надявам се това да ти помогне.
Три! Две! Едно!
Какво ще направиш с твоя дял?
Мислех да се прибера у дома, да разширя театъра,
може би ще се позанимавам малко с куклен театър, знаеш марионетките.
Това би трябвало да ги привлече. - Ти си хейтър, човече.
Как си, човече? - Честита Нова година!
Знаеш ли, поне имам желание.
Да, изоставяйки публиката, трябва да крадеш, за да поддържаш театъра.
Помислял ли си някога, че би ти харесало да крадеш?
Само с теб, приятелю. Виж сега къде сме, човече.
Това е Нова Година в Ню Йорк.
Върнахме си я, човече, точно като искаше.
Не те ли прави това щастлив?
Да, чудесно е. - Какво по...
След всичко, през което преминахме?
Да, страхотно е. Да, добре е.
Просто никога не съм харесвал Ню Йорк.
Какво?
Нещо не ти е наред, човече.
Нещо не ми е наред ли? Ти си този, който купува кукли.
Ах, добре, "туше".
Краят, копеле.
Превод и субтитри: Петър Баев @peterb