Здравейте, в момента няма никой,
моля оставете съобщение след сигнала.
Хей, Сами, днес е важният ден! Ще мине страхотно!
Обади ми се след срещата, трябва да ме вразумиш.
Синята риза облече, нали? Това ми се случва всеки път
щом организирам парти. Минути преди да започне разбирам,
че изобщо не съм толкова добре, колкото съм си мислила. Загащи я!
Това е неловко, Сам. Признай, партито ми е неловко.
Защо още говоря? Сигурно вече си излезнал.
Обаждаш ми се! Ало? - Закъсах го.
Какво е станало? - Успах се.
Срещата ти е от 10ч. Ще успееш. - Страх ме е от успеха. Защо?
Какво приказваш? - Снощи пробвах да си прецакам живота
и успях. - Може ли да дойдеш довечера по-рано?
Убедена съм, че никой няма да дойде. - Грешиш, но ще дойда по-рано.
О, как прецаках нещата! - Сам, дишай! Поеми дълбоко дъх.
Хубаво. Срещата ще мине идеално. Защо ли?
Защото така трябва. Ти си гласът на поколението ни.
Това не ме успокоява. - Съжалявам.
Добре, ще се видим довечера.
РАДВАМСЕ|БЛАГОДАРЯ|ОЩЕ|МОЛЯ
Музика: Джеймей
Оператор: Сеймус Тиърней
Сценарист и режисьор: Джош Раднър
Спокойно, ще...
Всичко ще е наред.
Момчето загуби майка си в метрото. - И?
Ами какво да направя? - Заведи го в районното! 21-ва и 30-а.
Благодаря. Хайде да вървим!
Какво правиш? Там ще ти помогнат!
Иначе те оставям тук, не знам какво друго да направя!
Мамка му! Не псувай.
Знаеш ли адреса си? Хайде, помогни ми, бързам.
Как се казваш? Аз съм Сам.
Не бива да говориш с непознати, но аз съм добър гражданин.
Опитвам се да ти помогна!
Метрото е след две преки натам. Успех.
Здравейте, имам среща с Пол Гъртмениан.
Име? - Сам Уекслър.
Седнете.
Смит Скроулей.
Когато вляза, може ли да го наглеждате?
Как се казва? - Попитайте го. Обича да приказва.
Сюзън много те хвали. Най-важното за теб било,
че винаги си точен за важна среща.
Е... Не, умело написано е,
забавно, завладяващи реални герои...
Но... Как да го кажа?
Главният ти герой, Алън. - Алекс.
Не знам дали искаш читателите да го заобичат или да го намразят.
Уж е амбициозен, уж е зрял, но всичко му е на ужким.
Романите са рисковани, Сам. Сюзън каза,
че разказите ти са невероятни, но на нас ни се струва,
че не си напълно овладял по-дългата форма.
Романът изисква по-силно обвързване. - Извинете ме.
Къде отиваш?
Въпрос. Кой е той?
Той е просто... Едно момче.
Благодаря, че се отби.
Чао, Рашийн. - Чао.
Къде отиваме? - Детския магазин.
Как ли не! Прибирам те у вас, ти не си моя отговорност!
Хайде, пич.
Никак не е забавно!
Хайде да спрем с надбягването, почти на 30 съм.
Виж, явно имаш някакви семейни проблеми,
но какво от това? Детството е такова, ще свърши!
Не ме гледай така! Прееба... Прецака много важна среща!
Мисля, че бях повече от услужлив. Хайде, трябва да те приберем,
майка ти сигурно се тревожи къде си. - Тя не ми е майка.
Жената в метрото не е майка ти?
А те бяха ли твои братя и сестри?
Къде е майка ти?
Какво? Какво искаш да кажеш? С онази жена ли живееш?
Като приемно семейство?
Хайде.
Жаден съм. - Знам, ще те заведа
където имат най-добрата вода в целия град.
Ела тук.
Добре. Направи се на сладък. По-сладък.
Ето, това е.
Хей! Съжалявам, това беше високо, не исках да викам.
Отворено ли е? - Не още.
Може ли да пийне чаша вода? - Да. Разбира се.
Кой е това? - Малкият ми брат. Не истинският.
Аз съм големият му брат. От програмата братство.
Страхотно, браво на теб. - Да, добро дело.
Хубаво е, че има още добри хора по света.
Трудно се откриват. - Така казват ласкателите.
Та, как се казваш? - Мисисипи.
Това истинското ти име ли е? - Така всички ми викат.
И освен това си оттам? - Да, г-не.
Какво съвпадение, а?
Страхотно, тук ли си често? - Да, за съжаление.
Добре, стига толкова. Кажи "благодаря за водата".
Благодаря за водата. - Виж ти.
Няма защо. - Добре, е, ние ще...
Хайде. Радвам се, че ще се запознахме.
Ще се върна някога и... Нали знаеш? Ще си поръчам алкохол.
Би било хубаво. - Чудесно.
Аз съм Сам. - Здравей, Сам.
Гладен ли си? - Да.
Добре, да хапнем нещо.
И ще те върнем у дома.
Защо не мога да остана? - Не може.
Защо? - Защото не може.
Защо не може? - Защото така казах.
Искам да остана. - Ясно. Но не може.
Моля те. - Не.
Моля те. Наистина искам да остана. - Не.
Ще се забавляваме. - Не те чувам.
Моля. - Не те чувам.
Мамка му! Не псувай. Да вървим!
По-рано значи по-късно? - Много съжалявам.
Прощавам ти, влизай! - Това е Рашийн.
Добре. Здравей, Рашийн, аз съм Ани.
Здравей. - Ще обясниш после?
Как мина срещата? Ясно, ще поговорим после.
Иди си пийни. За детето безалкохолно!
Здравей, Сам. - Как върви?
Може ли да си взема курабийка? - Парти е, вземи си десет ако искаш.
Развинти си въображението.
Хей, какво по дяволите? - Това е дете.
Рашийн, това е братовчедка ми Мери Катрин.
Не сме истински братовчеди, родителите ни са най-добри приятели.
Виж го как се тъпче! Какво става? - Ще се грижа за него известно време.
И си каза: "защо не го заведа на партито"?
Нещо такова. Как си ти? - Ужасно.
Браво, а къде е Чарли? - В Лос Анджелис. Утре се връща.
Този Чарли ми допада. - И на мен. Без него съм развалина.
Това ми намирисва. Защо гледаш малко дете, Сам?
Ще идем при другите, радвам се, че те видях.
Утре ще ти се обадя!
Добре, обещавам да съм бърза.
Всъщност си намерих извинение да се напия с хората, които обичам.
Така че, за да го направим още по-забавно,
когато някой каже примерно "фолакъл", всички пием.
Фолакъл!
Добре. Сега.
Първото нещо, което хората забелязват в мен е че съм...
Секси! - Да! Точно така.
Супер секси съм. Скоро и супер пияна,
неокосмена! За разлика от повечето мацки тук,
аз не се обезкосмявам. Имам едно невероятно имунно заболяване,
за което сега ще научите.
Думата алопеция идва от гръцки и...
Може ли да изключите телефоните си? - Много съжалявам!
Какво? Колко грубо! - Съжалявам!
Имам нужда от питие! Фолакъл!
Миличка, иска ми се да си тук с мен сега.
С джипа на Дейв карам по тихо- океанската крайбрежна магистрала.
Слънцето залязва, направо е невероятно!
Как е Дейв? - Дейв е чудесно.
Знаеш ли, че не ме е хапал комар откакто съм тук?
Като зона забранена за комари.
Чарли ела си бързо у дома, липсваш ми.
Миличка, губиш ми се.
Чарли? Чарли?
Всички ли се забавляват?
Благодаря. - Чао, радвам се, че дойде!
Чудно парти. Не бях забелязал, че нямаш коса.
Наистина ли? Не съм го споменавала? - Не.
Обичам те. - И аз.
Кажи сирене! Не се бой, ще я изтрия.
Дай да го отворя.
Тежка нощ?
Имам въпрос. Защо не сме по-добри приятели?
Не знаех, че сме приятели. - Много добре ще се разбираме.
Ами...
Името на най-добрият ми приятел е Сам, Сам.
Нали разбираш? Сериозно, колко мъже
с името Сам може да има едно момиче в живота си?
Наричай ме Сам 2! Звучи като поредица.
В света на Самовците, Сам 2 е много по-готин!
Това прозвуча изтъркано. Може ли?
Изясни ми нещо, Сам 2. Работиш в адвокатския отдел, нали?
Да. - На 7-и етаж.
Защо все тук висиш?
Знае се, че купонът е на 5-и етаж! Филантропите се раздават!
Може ли да... - Тази стана хубава.
Готово!
Извинете. Седни.
Слушай, те ще те върнат у дома или където трябва.
Ако задават въпроси, кажи че си бил в района,
не споменавай името ми, не искам да си имам проблеми.
Радвам се, че се запознахме.
Дейв мисли да стартира бизнеса. - Чудесно!
По-щастлив не го бях виждал отдавна.
Лос Анджелис му се отразява добре. - Така ли?
Каза, че Ню Йорк изобщо не му липсва.
Знаех си, че ще избяга оттук. Пък и никога не си го представях
да живее тук завинаги. Знаеш ли какво искам аз?
Омлет. - Момент, любопитен съм.
Защо толкова мразиш Лос Анджелис?
Защото е епицентърът на най-ужасното в света.
Почакай! Дейв ми каза нещо страхотно за Лос Анджелис, чуй ме!
Според него градът е като бяло платно.
И каквото успееш да нарисуваш, това става.
Едни случайно събрани съседи, където винаги е слънчево,
и отразяват това, което виждат в теб.
Така че, ако се радваш на живота, Лос Анджелис е идеален.
Ако ли не, е гаден, но няма общо със самото място.
Защото, разбираш ли,
всичко е една илюзия.
И?
И... Това е.
Ако скоро не ме нахраниш, ще ти изпапкам лицето.
Да вървим!
Добре...
Какво става? Какво каза Дейв?
Иска да ме направи негов партньор. 50 на 50.
Но...
Трябва да съм там.
Кога? - Края на месеца.
И искаш да се съгласиш?
Какво липсва в писането ми е чудесна тема за разговор.
Или в романа, който е нещо ново.
Но къде ми е... На какво се опирам?
Не знам. - Именно!
Най-големият ми срам като писател, е че бях обикновено дете
с добри родители. Обличаха ме, храниха ме,
возиха ме до училище. Никаква тръпка, разбираш ли?
Напълно! - Но ти! С твоето положение...
Златна мина! В теб има купища материал.
И то още в детските си години.
Всъщност на колко си?
Не знам. - Не знаеш на колко си години?
Кога е рожденият ти ден?
От какво толкова се боиш?
Боя се, че мозъкът ми ще пресъхне.
Боя се, че няма да се разхождаме, боя се,
че вече няма да ни е грижа за нищо, освен за неделния пазар
и йога тренировките.
Но знаеш ли, че там са най-добрите йога тренировки?
Там няма изкуство! - Глупости!
Нямат култура! Ню Йорк има всичко! Най-добрите ресторанти, театри,
музеи... - И колко често посещаваш музеи?
Любопитен съм. - Въпросът не е в това!
За какво да плащаме луди пари, за да живеем тук, като не се възползваме?
Може да живеем другаде и някога да идваме, за да се забавляваме.
В Метрополитън, на шоу в Бродуей, "Корни Гидели".
"Това е един огромен сандвич! Не знам дали мога да го изям."
Обичам Ню Йорк. - Тук си нещастна.
Да, но не заради града.
Ню Йорк е...
Какво?
Домът ми. Караш ме да оставя дома си.
Знаеш, че това ми работата, нали? Трябва да седя тук и да пиша,
но не е лесно като ме зяпаш така.
Съжалявам, че нямам телевизор.
Какво обичаш да правиш? Да рисуваш?
Наистина ли?
Ето. Нарисувай си телевизор.
Невероятни са, нали? - Сигурен ли си,
че не ти харесват защото на повечето те има теб?
Наистина изглеждам страхотно.
На тази. Виж ме.
Като заможен руски аристократ съм.
Според теб какво е преживял? - Не знам. Нещо лошо.
Каза, че никога няма да се върне.
Много е сладък. Да си го задържим!
Шегувам се! Не можем. Сам! Недей!
Няма да го задържа. Успокой се.
Извинявай, че е такава топката. Само тази имам.
Ало?
Добре. Не е сякаш не го очаквах.
Това бяха нали?
Не, добре съм.
Благодаря.
Знаеше ли, че най-печелившите ми три години в Ню Йорк,
бяха тези, когато продавах трева?
Не се нуждаеш от Дейв или някакъв скапан град,
за да направиш нещо велико. Аз вярвам в теб.
Защо?
Защото ти си мъжлето ми. Голямото ми, смешно,
рошаво мъжле.
Не е нужно да знаеш как ще се развият нещата.
Ще си пробиеш пътя и след време ще се сдобием с пари.
Така стават нещата. - Не. Не и тук.
Не е задължително.
Просто искам да съм сигурен, че мъките през които мина...
Не знам...
Просто съм изтощен.
Прощавай.
Обикновено не ям органична храна, но реших, че може двамата...
Съжалявам, но не мога. Делнична вечер е! Чао.
Добре, чао.
Колко жалко! Здравей, Бет.
ДРУГИЯТ ВЕЛИК ФАКТ ЗА ГРАМОФОННАТА ПЛОЧА
Роман на Сам Уекслър
Какво? - Какво имаш предвид?
Защо така отчаяно искаш да ме видиш? - Трябва ли да има причина?
Не знам... Аз все още...
Просто отдавна не сме се виждали. Пийни по едно с мен.
Моля те.
Мразеше ме. - Не е вярно!
Просто искаше да се подстрижеш. - Бях толкова мил с нея,
занесох й цветя, дори си загащих ризата.
Как с това не я спечели!? - С нищо не бих могъл!
Аз съм дъщеря й. Не искаше да страдам.
Но сигурно е грешала за теб. Почакай! Беше напълно права!
Стига! - Майките знаят най-добре.
Ненавиждам този факт.
Мога да понеса омразата на майка ти,
но не и мисълта, че ти ме мразиш.
Върна се! - Държа на думата си.
Мисисипи. - Сам.
М-и-с-и-с-и-п-и! - Впечатлена съм!
Как е малкото ти братче? - Кой?
Хлапето? - Добре!
Много благородно от твоя страна. - Знаеш ли,
много си добра в работата си! - Така ли?
Наблюдавам те как работиш. Добра си!
Значи съм добра актриса. Защото ненавиждам работата си!
Актриса ли си? - Не. Пея.
Пееш? Песни ли? - Да, песни.
В кабаре. А ти с какво се занимаваш?
Пиша. - Думи ли?
Думи.
Значи пееш. Добра ли си? - Ела да ме чуеш и ми кажи.
Не, никога не бих могъл да те чуя. - Защо не?
Защото те харесвам. - В това няма логика.
Радваш ли се да ме видиш? - Все още не знам.
Толкова е кофти! Утре сутрин съм на работа.
Някои хора работят. - И аз работя.
Да свириш на бас китара в скапана група
и да обмисляш да учиш в колеж не е работа.
Мислиш, че групата е скапана?
Беше на първи ред на всяко наше шоу. - Бях ти гадже.
Това задължително ме правеше част от екипа.
Да, но...
Изглеждаше сякаш се забавляваш.
Така беше. Забавлявах се.
Да започваме! Кажи ми, Мисисипи, кога напусна Мисисипи
и дойде в Ню Йорк? - Бях на 17.
Браво, значи си тук от 2 години? - Много мило.
А къде ти е акцентът? - Тук е,
когато ми трябва. Изпий това!
Да, г-жо. Наздраве!
Какво те прихваща?! Защо да не ме чуеш как пея?
Наистина ли искаш да знаеш? - Да.
В университета имах приятелка, която отчаяно искаше да е актриса.
Само това й беше в главата. И в края на краищата отидох
да видя как играе в една пиеса. - Зле?
Толкова лишен човек от талант няма! Трябваше да скъсам с нея.
Защото не струваше за актриса? - Не това ме притесняваше,
а фактът, че така си вярваше. Казах си,
това момиче определено не се познава.
Аз си мисля, че си страхотна,
затова не мога да те чуя как пееш, защото ако не струваш,
това ще промени всичко. - Ами ако съм невероятна?
Ами ако ти не струваш като писател? - Не е така.
С теб ще свързвам лоши новини.
Сами, обаждам ти се, защото ти си съветникът ми,
а съм на път да сгафя. Случва се, не ми се карай.
Ще приема факта, че не ми вдигаш, като знак, че вселената
е съгласна да се прецакам яко. Утре ще ти се обадя да се изповядам.
Мамка му!
Какво има? - Днес ми стовариха лоши новини.
Какво?
Аз съм шибан провал.
Мамка му! А какъв отличник бях!
Казвам ти.
На родителските срещи...
Бях недостижим малък Сам Уекслър. - Сигурна съм.
Нали няма проблем ако не кажа нищо?
Винаги говоря.
Направо не млъквам.
Ще трябва ти да ме спреш, защото ще продължавам да...
Насам. Ела.
Слушай, възможно е на дивана ми да спи дете,
затова трябва да сме тихи. - Какво?
Възможно е на дивана ми да спи дете, трябва да сме тихи.
Виж, това е спалнята.
Колко е хубаво тук! - Страхотно!
Какво? - Няма да спя с теб.
Напротив. - Не мога!
Хайде, какви са тези приказки?
Мозъкът ти може всичко, което му кажеш.
Тихо, децата!
Той преспива ли често тук? - От време на време.
Сам, сериозно говоря, няма да спя с теб!
Това има ли общо с Бог? Така ли стоят нещата?
Не, на Нова година си обещах нещо. - Какво?
Да не бъда такова леко момиче. - И как върви засега?
Ела тук! - Не, не. Едва те познавам!
Само знам, че измисляш глупави теории. Няма да спя с теб.
Добре, и аз не мисля, че трябва да останеш тази нощ.
Така ли?
Трябва да прекараш следващите три нощи с мен.
Какво? - Наистина! Остани с мен три дни.
Имам резервни ключове, идвай когато пожелаеш.
Последното питие беше лоша идея. - Хайде, ще е страхотно!
Съгласен съм, че еднодневните връзки не струват!
Затова искаш тридневна връзка? - Да.
Измисляш ли си? - Не.
Предлагал си го и на други! - Дори не съм мислил преди за това!
Но е гениално, нали? - Не, ужасна идея!
Ако останеш тук три дни, кой знае какво ще стане!
Но ако спя с теб веднъж, да сме честни, няма да ти се обадя.
Каза го на глас! - Хайде!
Хайде! Пренеси се за три дни!
Майка ми ме предупреди за типове като теб.
Ще бъде приключение! Ще си готвим,
ще правим любов навсякъде.
Ще си играем със сладкото хлапе на дивана.
Това наистина ли се случва? - Да!
Тъкмо се запознахме, не е ли странно? - Да!
Но това е... Няма да ме искаш тук цели три дни.
Ще те искам! Нямаше да те моля иначе. - Защото си пиян.
Три дни ли ще си пиян? - Най-вероятно.
Откачен си. - Ще се пренесеш за три дни.
Какво правиш? - Правя го официално.
Условия за сделката.
Аз нямам ли право да включвам условия?
Добре. Какви са ти условията?
Ако ще остана с теб три дни тук...
Трябва да бъдеш мил.
Добре. Но ти трябва да си гола.
Сам,
напоследък съм крехка.
Трябва да си мил.
Добре.
Подпиши.
Трябва някой път пак да го направим. - Мислиш ли?
И то често.
Защото това винаги оправя нещата. - Стига.
Айра, защо ще се измъчвам? - Ела тук.
Трябва да тръгвам. - Можеш малко да закъснееш.
Боиш се, че ще страдаш, нали?
Превъзмогнахме това. Заедно сме страхотно!
Просто трябва да...
Идеята е лоша.
Виж,
в момента съм във връзка.
И според мен това прави нещата безопасни.
Защото няма замесени чувства, което беше проблемът миналия път.
Но не е нещо сериозно, така че ние с теб можем когато и да е...
Ан!
Все изкарва мен лошия!
5206... - 4208.
Мамка му! Имах още едни ключове! - Какво?
Довечера на работа ли си? - Ще пея.
Аз излизам в 10ч. - Кога ще свършиш?
Добре, аз трябва да извадя още едни ключове
и после ще ти се обадя.
Чао. - Чао.
Момичето тръгна ли си? - Да.
Каза ли ти нещо? - Не.
Обичаш ли пържени филии? - Да!
Добре, хайде да си направим! Да видим кой е по-гладен.
Добре ли си? - Да, напълно.
Мога ли да ти помогна с нещо? - Не.
Не си ли със същите дрехи от вчера? - Моля те, изчезни!
Добре.
Той е шибан 29 годишен хлапак! Това е той!
И на такива попадам! Ако в радиус от 30 метра
има такъв хлапак, аз ще попадна на този негодник
и ще спя с него! В това ме бива само!
И те никога не се обаждат! Всички пишат съобщения.
"Хей, как е живота, искаш ли да минеш и да се чукаме?"
Ами да ти го начукам!
Омръзнало ми е от оптимизма. Изтощително е.
Виж...
Защо ти пука какво мислят хора като Айра?
Трябва да ти пука от мнението на хора като мен,
а аз мисля, че не си за изпускане!
Всички, които те обичат мислят така, ясно?
Обичам те! - Чуваш ли ме? И аз те обичам.
Излез навън и...
И да се раздавам! - Като филантроп!
Това беше вдигаща духа обедна почивка.
Тази вечер ще решим какво да правим относно момченцето.
Това вече на нищо не прилича. - Добре.
Не е нужно да издържаш всичко.
Така ли? Момчетата си падат по плешиви ревли.
Излизам с отрепки
Знаеш ли, фланелката не ми допада. - Защо?
Аз съм приятелят ти. Това ме прави отрепката.
Няма нищо общо с теб. - С кой друг излизаш?
Просто фланелка. Какво толкова?
Ами онази с "Обичам загубеняци"? - Вярно е.
Кара ме да се чувствам странно. - Ами, Чък,
ако намериш с надпис "мъжлето ми е здравеняк", дай насам.
Просто не знам какво се опитваш да кажеш.
Идеално. - Няма ли да ми подложиш якето си?
Сърдитко.
Добре, това е страхотно!
Знаеш ли групата "Клаш"?
Пич, не знаеш кои са "Клаш"? Колко имам да те уча!
Здравей, Сам, Мисисипи е. Помниш ли ме?
Момичето от снощи.
Само исках да ти напомня, че довечера ще пея в 10ч.
Обещавам да не е толкова зле. Спокойно.
Какво стана с ключовете? Е, предполагам,
че ще се видим по-късно. Чао.
Не ме карай да се обаждам на адвокат!
Здравей. - Здравей.
Тук съм. - Виждам.
Не съм много сигурна защо.
Не искаш да те съдят.
Здрасти. - Здрасти.
Поговорих си с Рашийн.
Споменах му, че си големият му брат, той нямаше идея за какво му говоря.
Каза, че сте се запознали в метрото. Какво става тук, мамка му?
Почакай. - Кой е той и защо е тук?
Раздели се с... Нямаше къде другаде да иде.
На колко е години? - Не знам, и той не знае.
Да не си падаш по малки момченца? - Какво? Не!
Той е сирак, бил е в седем приемни домове!
Мисля, че нещо се е случило, не иска да се върне.
Иди в полицията! - Отидох! Виж...
Осъзнавам, че не е редно, но не знам какво да сторя!
Докато не реша какво да правя, ще го оставя тук.
Откога е тук? - Три-четири дни.
Намираш дете в метрото
и мислиш, че можеш да го задържиш, без никой да знае къде е?
Това... - И го остави тук сам онази вечер?
Нищо му нямаше, пуснах му Ленард Коен и заспа.
Имам възможно най-лош вкус за мъже.
Съжалявам.
Стой така, имам...
Няма нищо, миличък.
Ето. Може ли ти...
Става ми лошо от кръв.
Поздравления, Сам, току що се превърна
в най-непривлекателният мъж в света.
Наистина ли си отиваш? - Да, не съм бавачка.
Той е послушен... - Имах предвид теб.
Трябва да кажеш на някого къде е. - Ще го направя.
Днес! Той е дете!
Не мога да се въвличам в това сега, Сам.
Опитам да вкарам живота си в релси, не още повече да го прецакам.
Съжалявам, че те излъгах.
Аз съм свестен. Опитвам се да постъпя правилно.
Ти ли ще се грижиш за него? - Засега, докато...
Животът ти е в каша.
Няма да се справиш ли?
Моят живот също е в каша. Повярвай ми.
Ами нека...
Нека се почистим взаимно.
Чао, Сам.
Ела си бързо!
Луд ли си? Той защо е още с теб? - Помагам му.
Приятелката ми Джил, която е социален работник, ми каза,
че според закона това е отвличане! Добре ли си? Вашите липсват ли ти?
Той храни ли те? Какво ядеш? - Не отговаряй!
Разбирам, че това е убийствено интересна тема за роман -
чувствителен белокож си взима поука, като прибира малко черно момченце...
Всъщност мисля... - Пишеш ли за него, Сам?
Това е нещо сериозно. Не можеш да го задържиш.
Той не ти е златна рибка! Трябва да съобщиш къде е!
Погледни тези.
Интересно ми е да видя какво ще нарисува,
ако му дам повече от молив и флумастер.
Моля те оправи нещата. Майка ти ще се разтрои,
после ще се обади на моята майка, тя на мен, а нямам нужната енергия.
Няма страшно, ще се заема. Обещавам.
Добре.
Май приключихме. - Чудесно! Рашийн, кажи "благодаря"!
Благодаря.
Благодаря ти. Хайде, да вървим!
Хей, Сам, ти прекара известно време в Лос Анджелис.
Да. - Хареса ли ти?
Става. - Би ли живял там?
Не.
Давай!
Хората не трябва така да го критикуват!
Най-хубавите му филми са за мъжки прислужници!
Просто прави прекалено много от тях. На всяка година?
Защо не през година?
Малко почивка да има.
Да прекара малко време с милата си женичка.
Да излиза повече. Да поживее.
Разбираш ли?
Омъжи се за мен. - Какво?
Хайде да се оженим! - Какво?
Омъжи се за мен, стани моя жена!
Какво!? - Сериозно говоря! Да го направим!
Извини ме, предлагаш ми да се омъжа за теб?
Да.
Е?
Искаш да се ожениш за мен? - Абсолютно!
Женитба!
Не се връзвам. - Какво?
Има нещо нередно в това. - За какво говориш?
Току що ли ти хрумна това?
Не, размишлявах доста за това.
И мисля, че трябва да го направим.
И имаш... Пръстен?
Ще имам. Тоест, ти ще имаш.
Ще ти купя. Не знаех, че държиш да е по план.
Хайде, Мери Катрин, нас тези неща не ни касаят.
Само кажи да. - Ако не ни касаят защо ще се женим?
Ние се подиграваме на женените. И нали ти ли казах отначало,
че не знам дали трябва да се женя, защото...
В родата ти всички са се развеждали. - Точно така,
генетично не съм пригодена. Ти каза, че си на същото дередже.
Затова защо е това? Защо сега?
Любов.
Леле...
Наистина искаш да заминеш, нали?
Опитвам се да се отърся от идеята за това,
че трябва да изкупваме радостта си
с мъка и някаква трагедия, че трябва да има някакъв баланс.
Но, чувствам, че така става. Разбираш ли ме?
Напълно. Ти си много умна.
Имам една теория...
Не мога да повярвам, че ти го разказвам.
За мен има в излишък срамни истории, щом поискаш ще ти разкажа.
Добре...
Преди около година се случи, бях в такси.
И шофьорът започна да ми разказва...
Започна да ми разказва разни неща.
Гледаше ме в огледалото за обратно виждане
и каза: " Радостта. Да се радваш ти е по право."
А аз объркана му казах: "45-а ул. и Мадисън?".
А той каза: "В живота имаш много възможности,"
"но ключът е да си благодарен, а ти не го показваш".
И аз попитах: "Добре, как да го направя?"
Той каза: "много лесно, просто кажи благодаря".
"Кога?" - попитах, а той каза: "Постоянно. Сега например!".
И ми каза, че след като благодаря, трябва да кажа "още моля".
Тоест "благодаря, още моля"? - Да.
И че, когато си благодарен, вселената е благосклонна към теб.
Затова давам шанс на това твърдение.
Благодаря, още моля.
Колко налудничаво звуча?
Не, не, изобщо не е налудничаво.
И има ли разлика?
Не. Тоест да! - Не?
Няма значение. Както и да е.
Как се въвлече с фотографията? - Не бих го нарекъл фотография.
А как? - Снимане, предполагам.
Добре, тогава защо снимаш?
Не знам, когато видя нещо заслужаващо вниманието ми,
искам да продължа да го гледам.
Не бива да се ласкаеш от това, че се върнах.
Защо? - Не говори добре за теб.
Мъжете по които си падам са ужасни и жестоки.
И ако аз съм тук, значи ти си един от тях.
Харесва ми да си наоколо.
Това е мило.
Само да знаеш, че все още ти нямам доверие.
Трябва да ми се довериш. - Защо?
Защото все някой трябва.
Веднъж, когато бях във втори клас
на всички раздадоха картинки на дядо Коледа,
които трябваше ние да оцветим. Аз му оцветих дрехите както исках,
а учителката ми, г-жа Портър, тя беше...
Каква нещастна женица!
Взе картинката от чина ми, показа я пред класа и каза:
"Самюъл е оцветил панталоните на Дядо Коледа сини",
"а всички знаем, че панталоните му са червени".
После скъса хартията, даде ми нова
и ме накара да започна отначало. - Г-жа Портър!
Изхвърчах плачейки оттам, разказах на родителите си,
и баща ми дойде с мен на следващата сутрин,
нахлу в учителската стая и започна да крещи на г-жа Портър:
"Кой е казал, че панталоните на Дядо Коледа трябва да са червени"!
Беше страхотно!
И оттогава вкъщи все повтаряхме:
"Кой е казал, че панталоните на Дядо Коледа трябва да са червени"!
Кой е казал, нали? - Да, точно.
Такъв е баща ми. Ами твоят?
Страхотен е. Най-добрият.
Аз съм дотук.
Беше приятно. Благодаря ти.
Не, аз ти благодаря.
Още моля.
Ясно, е,
ще се видим на работа. - Да.
Пич!
Много са добри.
Сам? - Да.
Ти си най-добрият ми приятел.
Благодаря.
И ти моят.
С какво мога да ви помогна?
Имам въпроси относно приемните домове.
Интересувам се дали мога да стана настойник.
Добре. Женен ли сте? - Не.
Работа? - Да, без договор. Не знам каква е
системата, но искам да приема някой, който е бил в приемни домове.
От известно време е при мен, в предишния дом е имал проблеми.
Момент. Детето е при вас? - Да.
И преди е било в приемно семейство в Ню Йорк?
Да, но той... - Живее с вас,
но не сте му настойник? Защо?
И къде е детето сега, докато с вас си говорим?
Не, не.
Съжалявам. Аз съм писател и...
Имах въпроси относно...
Г-н Уекслър, това ли е постоянният ви адрес?
Съжалявам, няма нужда. Благодаря ви!
Г-н Уекслър?
Изглежда като човекът, който прави фигурки от балони
по рождени тържества. Защо трябва да съм с палячо?
Не е нужно. Той звучи страхотно.
Какво значение има как изглежда. Искам да си щастлива.
И се казва Сам. Хайде, това е достойно име.
И това го казва тип, който харесва мацки с обеци на пъпчето
и татуировки на кръста. - Това е възмутително!
Прекали живота си във фитнес залата. И съм сигурна, че Алабама
е дебелана с готин характер. - Мисисипи.
Няма значение. От червените е.
Сами,
каза, че вчера ще се погрижиш за детето.
Всички се чудят вече какво става. - Знам...
Ще се погрижа.
Здравей.
Мисисипи, това е Ани, Ани, това е прочутата Мисисипи.
Аз не съм ли прочута? - Млък!
Много се радвам да се запознаем. - И аз.
Значи си от Мисисипи? - Да.
Какво е чувството? Не, не отговаряй на това.
Просто си говоря. А сега си отивам.
Здрасти. - Не те видях.
Помниш ли какво ми каза първата вечер, когато се целунахме?
Бях облякла черна вечерна рокля,
която беше твърде официална за бара, в който бяхме.
Но реших, че ще свърши работа.
И само разправях: "О, тази вехтория ли?"
"Нищо особено не е".
Когато ни запознаха,
толкова се вълнувах да те видя.
И ти седна до мен на масата.
Наистина ли не го помниш?
Видя роклята ми и каза:
"Къде си тръгнала? На бал ли?"
Съжалявам. - Не, беше идеално.
Най-накрая се появи той,
човекът, който нямаше да остави нещо да ми се размине.
Това беше моментът, в който дойде на фокус в живота ми.
Казах си:
"Ето къде си бил".
И сега...
Сякаш изведнъж излезе от фокус.
Откакто се върна все повече ми се губиш.
А аз...
Ще съм тъжна ако заминеш.
Това е.
Не знам дали ще замина.
Напротив.
Гледайте да дойдете по-рано, ще се опитам да запазя маса.
Но става голяма лудница, затова гледайте да дойдете по-рано.
Ще дойдем. - Добре. Знаеш ли как да стигнеш?
Познавам града, така че ще се справя.
Вълнувам се! Много се вълнувам!
И ние. - Добре. Чао!
Чао, ще се видим довечера! Късмет!
Какво ще кажем ако пее ужасно?
Ще й кажем, че е много хубава.
Това е чудесна идея, приятелю. Ще го направим!
Сам Уекслър? - Да?
Какво става? - Имате право да замълчите,
всичко което кажете, може да се използва срещу вас.
Какво става? - Имате право на адвокат.
Какво ще стане с момчето?
Рашийн, всичко ще е наред.
Не е направил нищо лошо.
Искам да четеш много книги.
Никога не спирай да рисуваш!
Продължавай да го правиш. Обещай ми.
Обещавам.
След 20 години ще посетя твоя изложба.
Няма да мога нищо да си позволя,
но ти ще ми нарисуваш нещо на някоя салфетка,
колкото да се пенсионирам богат. - Добре.
Сам! Аз съм Сам.
Забравих да ти кажа, довечера ще вечеряме заедно. Сам 2.
Не искам да те карам насила да останеш с мен!
Ако искаш да идеш, иди, искам да си щастлив,
дори това да ме направи нещастна! Няма да съсипа живота ти!
Да живееш в град, който мразиш, или с жена, която не искаш.
Господи! Толкова е ужасно!
Чувствам сякаш всичко потъва, а би трябвало да се радвам!
Може би! Толкова се притеснявам!
И няма с кой да споделя, защото ти си най-добрият ми приятел!
Дишай, моля те.
Моля те.
Добре.
А сега ми кажи какво става.
Не мога! Страх ме е какво може да се случи.
На мен всичко можеш да ми кажеш.
Захвърли ваза в главата ми преди три години, но останах, нали?
Наведе се! - Да, имам страхотни рефлекси!
Това ти казвам, мога да го поема.
Прошепни ми го.
Ще живея, където искаш!
Аз ще се преместя в Лос Анджелис! - Не, ще останем в Ню Йорк.
Можем да се преместим в Л.А.! - Можем да се преместим в Исландия!
Мамка му, да идем в Полша! Не ме е грижа!
Получи ли съобщението ми?
Получих 12, имаше ли още?
Не знам какво друго да кажа. - Не ми пука, че не дойде, Сам.
Какво искаш от мен? - Да се махнеш!
Правиш ме тъжна искам да се махнеш!
Знаеш ли от кога се познаваме?
Седмица. Една седмица.
Играех ме си на мъж и жена, беше забавно, но...
Съжалявам за Рашийн, но какво очакваше да стане?
Осъзнах къде е проблемът.
Ти пишеш разкази.
И мисля, че обичаш да живееш в тях.
Но аз съм готова за романа.
Добре, какво вино ни се пие?
Сам,
трябва да поговорим.
Да поговорим за това колко добър човек съм,
но сега не можеш да се обвързваш, и не съм аз виновен, а ти,
колко си наранена и колко би искала да можеш.
Отказвам да говорим за това.
Червено ли ще пиеш или бяло?
Сам.
Виж, аз... Не съм добра за теб.
Какво?
Щастлива ли си?
Не, не съм щастлива.
Аз мога да те направя щастлива.
Наистина, остави ме да те обичам.
Готов съм да поема тази задача.
Всъщност вече започнах.
Не мога... - Не се отказвай още в началото,
моля те.
Погледни ме.
Разбирам, ясно?
Разбирам.
Не съм мъжа, който си представяш.
Ами ако не знаеш кое е най-добро за теб?
А ти знаеш? - Така мисля.
От къде се появи, Сам 2? - Уест Честър.
Искаш ли да знаеш защо вися на 5-и етаж?
Когато те видях за първи път...
Помислих си: "Еха, тя",
"момичето със странната забрадка."
Искам да съм около нея.
Вярвай ми, обикновено не говоря така.
Но съм луд по теб! - Спри, млъкни!
Защо? - Спри, моля те. Не го казвай.
Можеш да го чуеш!
Затвори си очите. - Моля?
Искам да ме чуеш.
Угоди ми, моля те.
Не е лесно да бъдеш обожаван.
Специално на теб ти е по-трудно от другите, разбирам го,
но искам да пробваш.
Приеми го като експеримент.
Обещавам, че ще съм много добър в това да те обожавам, Ани.
В тази област мисля, че имам голям талант.
Ти заслужаваш да те обожават, Ани. Заслужаваш го.
И фактът, че не го вярваш, няма нищо общо с това
дали е вярно или не. За мен е.
И само това има значение.
Уекслър!
Един мой познат писател ми каза нещо невероятно.
Каза, че на всеки 5 години осъзнава какъв идиот е бил преди 5 години.
На всеки 5 години си казва:
"Бях такъв кретен преди 5 години".
Ако приемем това за вярно, това означава,
че всичко което мислим, чувстваме и казваме сега,
след 5 години ще е
смущаващо. - И този разговор ли?
Ужасен ще е. Ще го мразим.
Даже след 4 години.
Спортува ли нещо като дете?
Да. - Помниш ли израза "дръж се мъжката"?
Каквото и да се случи. Може очната ти ябълка да е изскочила,
треньорът ще дотърчи, ще те пооправи и ще каже:
"Добре си, хлапе, само се дръж мъжката".
И съм сигурен, че в някои от тези случаи бях много ранен,
но смисълът на израза, дръж се мъжката...
Не знам, помагаше ми.
Държах се мъжката.
Напоследък си мисля, че съм станал жилав.
Кой знае? Може да мисля другояче след 5 години.
Кой знае.
Здравейте, в момента няма никой,
моля оставете съобщение след сигнала.
Добре, сигурно си вкъщи, но си тъжен и не ти се говори.
Но аз имам история за разказване, Самюъл, и ти трябва да я чуеш.
Затова слушай.
На вечеря съм със Сам 2. Опитвам се да го разкарам,
но нямам голям късмет.
Знаеш, че се говори, че красотата е вътре в теб,
това са пълни глупости! Красотата е отвън!
И колко добре ми дойде! Че кой не я обича?
Но знаеш ли после какво става? Слушам Сам 2.
Слушам! Защото ме накара да затворя очите си.
Толкова секси! И прави така, че да се съсредоточа.
Докато говори сякаш молекулите на лицето му
трябва да са се пренаредили, защото
щом отворя очи изведнъж се намирам пред
най-красивият, най-прекрасният човек.
Направо не е за вярване! И кой би познал? Това било Сами 2.
Ти беше прав, между другото. Името е достойно.
Така че чуй какво ще ти кажа, преди тъпият сигнал да ме отреже.
Тъгата - да я няма. Нека бъдем хора,
които заслужават да бъдат обичани. Достойни. Защото ние сме достойни.
Наистина сме. Казваш ми го от години,
а сега е време аз да ти го кажа.
Ти си добър човек, Сам Уекслър. Време е да станеш обичан.
Това имах да ти кажа.
Джо, здравейте, Сам Уекслър е. Мери Катрин ви е казала за мен.
Преместили са го в друг дом.
Благодаря ви.
Добре, последната песен
е радостна песен.
Относно една радостна песен.
Нещо което искам да чуя сега е.
Благодаря ви.
Изпей ми радостна песен!
За птички в пролетен ден!
Изпей ми радостна песен
и нека краят е прекрасен!
Радостна песен на птичките
и около тях да пърхат пеперудите!
Пей ми радостно!
Изпей ми песен, в която златото вали!
Жива мелодия, където преплитат се дъги!
Нека няма в нея фраза: "Самотен си навън"!
Пей ми радостно!
Кажи ми, че утре ни чакат само веселия!
Облаците бягат надалеч щом видят те усмихнат от далеч!
Изпей ми как в живота се сбъдват невъзможни мечти!
Изпей ми радостна песен!
Не ми напомняй, че нещата не са така чудесни!
Не ми трябват текстове на тъжни песни!
Около мен пълно е с тях, направо сърцето ми се къса.
Пей! Пей!
Изкрещи: "Алелуя" и после ще ти олекне!
Кажи ми, че слънцето грее и на най-тъмни места!
Нека и там има слънце, за всички е то!
И моля те, нека радостна е песента!
Навивам се да слушам само ако от смях се спукам!
Ще се радвам на серенадата ти чак до полунощ!
Само моля те, нека бъде радостна
песен!
Превод и субтитри: sweetyboni
Във филма участваха:
Малин Акерман в ролята на Ани
Тони Хейл в ролята на Сам 2
Зои Казан в ролята на Мери Катрин
Кейт Мара в ролята на Мисисипи
Джош Раднър в ролята на Сам
Питър Сканавино в ролята на Айра
Пабло Шрайбер в ролята на Чарли
Представяйки Майкъл Алгъри в ролята на Рашийн
subs.sab.bz/forum