РИЦАРИТЕ ОТ АЛТО
По действителни събития
Ню Йорк Сити, 1957 г.
Норвъл. - Добър вечер, г-н Кастело.
Това е за теб, Франк.
Г-н Кастело!
Обаждам се за линейка.
Трябваше да внимавам, а не да се кланям на аплодисменти в "Копа".
Гала вечер Уолтър Хаули и Франк Кастело
Преди да ме прострелят в главата,
никой дори не подозираше, че съм рекетьор.
Не носех оръжие, нямах бодигардове, возех се с такси.
От 38 години бях женен за една жена.
Ако името ми се чуеше по повод благотворителност или политика,
говореха за мен като за професионален комарджия.
Нещо като герой на Деймън Ръниън,
като от "Момчета и кукли" и прочее.
КЛУБ "РИЦАРИТЕ АЛТО"
Върви последното парче. - Добре.
Десет години по-късно обаче
най-добрият ми приятел ме предаде.
Вито, представлението приключва.
С Вито отраснахме заедно.
Не бихте и предположили, но с него бяхме първи приятели, много близки.
Зарязахме гимназията, не защото не ни сечеше умът, а от амбициозност.
Висяхме в клуб "Рицарите Алто", беше ни като втори дом.
Нямахме намерение да сме черноработници и да живеем в мизерия.
Не, мерси, не ни търси!
Живеехме в Америка - страната на безкрайните възможности.
Витаеше духът на Янки Дудъл Денди.
Но всичко се промени, когато Лъки влезе в политиката.
ГЛАСУВАЙ ЗА ДЕМОКРАТИТЕ
Когато в "Тамани Хол" прозряха каква златна мина са имигрантите,
които не гласуваха.
С Вито призовавахме всички да гласуват за "магарето".
ЗА ДЕМОКРАТИТЕ ДЖЕЙМС УОКЪР - КМЕТ
Помня как предложих на Вито да отворим ресторант или бар,
но каза, че не го влече.
Обмисли го, не се шегувам.
Виж, аз източвам пари, не ги вкарвам.
Тогава за пръв път осъзнах, че не сме на една вълна.
Поклон!
В началото се колебаех за поклоните. Не бях по тази част.
Но постепенно взе да ми харесва.
Г-н Хаули, оглавявате сдружението за Пето авеню. Как работите с Кастело?
Само мога да се надявам да подкрепя подобни наши събития.
Върви с Джийн и Лоуис в ресторанта, ще свърша нещо горе и идвам.
Скъпи, само не се бави.
Прекрасно събитие. Запознах се с много съдии.
Няма да се бавя.
Те изобщо не са забавни. - Спокойно.
На моменти забравях, че въртя по-особен бизнес.
Друг път обмислях да прекратя, но…
Това не го очаквах.
Извадили сте късмет.
Куршумът е пробил скалпа зад дясното ухо,
но вместо да проникне през черепа, като по чудо е извил към тила
и е излязъл край лявото ухо.
Няколко дена главоболие и отслабена памет, но ще мине.
Благодаря, докторе.
Не исках да идваш.
Невинаги те слушам.
Знам, но нали го чу - ще се оправя, всичко е наред.
Какво ще правим?
Нищо.
Разбрах посланието.
Точка.
Приключвам, дотук беше.
Приключваш?
Знам какво да направя. - Какво означава това?
Не разбирам какво искаш да кажеш.
Прибери се вкъщи, чакай ме там.
Добре. - Да.
Влизай.
Г-н Кастело, аз съм инсп. Салерно, това е инсп. Джим Мълинс.
Сигурно сте видели стрелеца.
Извикал ви е по име.
Да, това е така, прав сте, и аз се обърнах,
но в този момент той ме простреля и се свлякох.
Паднах на пода.
Докато видя кой беше, онзи излизаше.
Какво стана?
От теб се искаше само едно, а ти си се изнизал!
Не стана така.
А как стана? Трябваше само да го довършиш.
Да довършиш започнатото, толкова.
Това се искаше от теб. Винсънт.
Свърших си работата. Бях на 50 см! Но куршумът се отби.
Знаете, че това не е краят, онези ще се върнат за вас.
Едва ли. Аз нямам врагове, поне не ми е известно.
Имам добра… Едва ли ще ми повярвате. - Да можех да се похваля със същото.
Какво, със сачми ли стреля? - Не исках да вдигам шум.
Нали е пистолет, какви ги дрънкаш?
Но бях близо до него.
Пистолет е - нормално е да трещи, тъпако. - Извиках го по име.
Е, и? Какво значи това?
А това какво е?
Взехте го от… - Датата е отпреди седмица.
"Брутна печалба от казино. Без заемите. 434 хиляди."
Много пари са. - Казино ли имаш?
Във Вегас ли е? - Не ви разбирам, не знам какво е това.
Като гръмнеш някого в главата, отписваш го.
Не знаеш дали е мъртъв! Стрелял си oogatz.
Бил паднал! Това прави ли го умрял? Не! Трябва да провериш! Да стреляш пак и пак.
Първо стреляш, после мислиш. И проверяваш.
Реших, че е мъртъв.
Но не е! Не е мъртъв. Разбираш ли, не е умрял.
Не съм сигурен, че е законно…
Без заповед за обиск да вземате нещо от джоба ми.
Не видя ли, че го вдигнах от пода? Явно е изпаднало.
Не видях такова нещо.
Кажи ни какво е.
Франк, какво става?
И двамата знаем кой е бил.
Тогава го заловете. Аз не знам кой стои зад това.
Излизаше от главата му.
Точно това се очаква.
С куршум в главата не може да оживее.
Не, трябва да стреляш втори път.
Трябва ни свидетел.
Ти си жертвата, прострелян си.
Не може да не си го видял. Кажи ни името.
Вратата на асансьора щеше да се отвори…
Имаше много кръв. Как да очаквам това?
Сега се изпарявай, покрий се за някое време, знаеш схемата.
Да те няма.
Момчета, иска ми се да ви помогна. Но как, като не знам кой е? Нищо не видях.
Не го видях, беше ми замъглено.
Не знам нищо повече, съжалявам.
Какво да ви кажа…
Да ида ли сега в болницата и да го застрелям пак?
Какъв тъпанар! Чак не вярвам на ушите си!
Да ходел в болницата да стреля.
Този не е наред.
Другия път да му дадем направо базука, а? - Много важно.
А толкова се упражнява, мамка му.
Готвеше се здраво на север, разправяше как тренира стрелбата.
И накрая нищо!
Искам да извикам адвоката си, ако може. - Моля ти се, няма проблем!
Кастело, известен мафиотски бос с влияние в политиката,
наричан Премиер на ъндърграунда…
Как можахме така да се издъним! - …оцеля в покушение.
Извършителят е стрелял с 32-ри калибър и е избягал със седан с шофьор.
Полицията се опасява, че нескопосаното покушение
е сигнал за гангстерска война.
Клиентът ви и Вито Дженовезе са съперници. За това се говори вече от години.
Дами и господа, седнал съм в "Линдис".
А това не е нещо, което да прокараш с чийзкейк и палачинка.
Господа, припомням ви, че г-н Кастело е жертвата.
Той е простреляният все пак.
Освен ако не обвинявате жертвата, разговорът е приключен.
Франк, кой беше?
Личеше, че властите са силно разтревожени,
че стрелбата срещу Кастело може
да замеси града в кървава мафиотска война.
Градската управа
и началникът на полицията на Сентър Стрийт 240 са много загрижени.
Аз съм Виктор Райсел.
Изчакай ме.
Франк, не коментирай нищо!
Засега няма да даваме изявления.
Проявете уважение към г-н Кастело, оставете го да се възстановява.
Достатъчно за тази вечер.
Да заминем.
Каква полза сега?
Как каква!
Ще вечеряме в Рим.
Виж, аз бих искал…
Все ще трябва да се върнем. - Защо?
Няма причина, само двамата сме.
Така се разбрахме.
Ние сме отделно семейство, сами решаваме къде да живеем.
Знам, но трябва да приключа тук.
Да довърша това.
Да го изчистя, да се оправя, да…
Да преценя как да действам. - Ти ми обеща!
Ние сме отделно семейство.
Аз, ти и кучетата. И можем да живеем където поискаме.
Така и ще направим.
Решил съм - приключвам с това и край. Но първо да го оправя.
Да съм сигурен, че всичко е наред, и тогава се махаме.
Аз приключвам дотук, край!
Но имам опасения и трябва да действам. - Другия път може да нямаш късмет.
Ако не беше Боби, едва ли щях да напусна квартала.
Никой не го напускаше.
В него се чувствахме в безопасност, у дома си.
Грижехме се един за друг.
Боби ми показа, че градът не свършва с квартала и клуба.
Толкова спомени!
За сватбата избрахме неутрално място.
Родителите й смятаха, че 17-годишната Лорета Гайгерман
не бива да се омъжва за италиански гангстер.
А моите родители не проумяваха защо не се женя за мила италианка,
вместо за тази нафукана еврейка.
Защо постоянно си с него? Предпочитам да не носиш пистолет.
За притежание на оръжие дават 5 г.
Няма да ме хванат.
Аз те хванах.
Защото те целунах.
Не се целувам с ченгета.
Още след сватбата ме спипаха с оръжие
и прекарах медения месец в затвора.
Повече не носих пистолет.
Съдията, човек на "Тамани", ми даде 11 мес. на о-в Уелфеър.
Съкилийникът ми беше главна фигура в подкупените мачове през 1919 г.
От него разбрах, че всеки може да пие колкото носи, но не и да продава пиене.
Що за закон!
За мен Сухият режим отвори възможности.
Бог да поживи Америка.
Никой не искаше да спазва и да следи за спазването на режима.
Това ме устройваше.
Когато разбрахме, че евентуална бременност е риск за Боби,
се посветих на бизнеса.
През Сухия режим превърнах политици и ченгета в партньори,
долнопробни дупки - в луксозни клубове,
зали за зарове - в казина.
Зареждах висшите прослойки с първокачествен вносен скоч.
Когато през 1937 г. Лъки влезе в затвора, Вито стана главният бос.
За жалост, забърка се в двойно убийство
и предаде щафетата на мен.
Реши да избяга от страната.
Така смяташе да отърве углавна присъда.
Устроихме прощално парти на кораба, преди да отплава за Италия.
И ето че аз се оказах "капо ди тути капи".
На партито той заяви, че до връщането си
оставя всичко в мои ръце.
Беше сигурен, че може да ми има доверие, че няма да открадна от него.
И беше прав.
Не бих го измамил.
Но избухна Втората световна война и отсъствието му се проточи.
Когато се върна, светът не беше същият.
Г-н Дженовезе.
През живота ви, включително годините зад граница като беглец,
всички, свидетелствали срещу вас, умряха или изчезнаха.
А буквално преди седмица
умря свидетел, поставен под закрилата на съда,
след като изпи кафе с арсен, достатъчен да убие осем коня.
Не знам как мисли съдът, но аз с радост бих ви настанил на електрическия стол.
Стига да можех.
Случаят се затваря.
Добре дошъл у дома.
Когато обвиненията срещу Вито паднаха, босовете му спретнаха парти в "Алто".
Нямаше отсъстващи.
Беше дори Ричи Боярдо, босът на Ню Йорк и Джърси.
За нюйоркските босове той беше нещо като арбитър.
Всички го обичаха.
Дойдоха Джо Бонано от Бронкс,
Томи Лукезе от Куинс,
Джо Профачи от Бруклин
и Албърт Анастасия, босът на крайбрежието на Бруклин,
нарочен, че върти наемни убийци.
Беше и Тони Бендър,
най-близкият довереник на Вито, негов приятел, адвокат.
Сред всички събрали се Албърт беше най-добрият ми приятел.
Добре си си дошъл!
Къде е Франк, няма ли го?
Няма го.
Рядко идва насам.
Какво е станало?
Трябваше да е тук, нали е босът! Редно е да присъства.
Така е, би трябвало,
но гледа да не дразни полицията.
Вито беше отсъствал много дълго. Прекалено дълго.
Очакваше пак да заеме мястото на "капо ди тути капи",
но комисията го отхвърли.
В нея влизаха над 60 висши босове от цялата страна,
които през тези 15 г. се бяха радвали на спокойствие и подкрепа от властта
по време на моето управление и не искаха промени.
Плашеше ги и мълвата, че Вито е замесен с дрога в Италия.
Обвинен в две убийства, а ето че се измъкна.
Две убийства, а си свободен!
Той трябваше да е тук.
Така е, но утре ще се срещнете.
Да го моля за нещо, което по право е мое!
Няма да молиш. - Аз…
Има моменти, когато е нужно да си дипломатичен.
Бъди любезен. Отстоявай своето, но любезно.
Да бе, пълни глупости.
С толкова съдии и цялата измет.
Тези съдии не ми дадоха нищо.
Oogatz. Нищичко не ми дадоха.
Ти победи и без него. Не ти е притрябвал, майната му.
Чуваш ли ме? Той не ми даде нищо. - Знам, прав си.
Горделив помияр.
Да, така е, прав си. - Връщам се, а той не показва уважение.
Трябваше да е тук, с мен. - Да, трябваше.
Но го е страх от полицията, да не го задържат.
И е мъж под чехъл.
Знае, че съм тук, трябваше да дойде.
Лош ход. - Да, трябваше да присъстват.
За място на разговора ни с Вито предложих "Сладкарницата на Дора".
Знаехме я от деца, ходехме постоянно.
Какво ли не бяхме преживели там… Беше подходяща за целта.
Но познавах Вито много добре.
Ако не получеше каквото иска, щеше да си го вземе силом.
Извинявай, че не дойдох в клуба.
Реших, че е по-добре така, да не разлайвам кучетата.
Беше много приятно, зарадвах се да видя всички.
Беше хубаво. - Да, ще ми се да бях там.
Радвам се, че си прекарал добре.
Какъв е планът сега?
Първо, да ми дадеш всичко, което пропуснах, докато ме нямаше.
Ти отсъства дълго, вече нищо не е същото.
Всичко се промени. - Разбирам. Погрижил си се за всички.
Осигурил си много пари на много хора.
Не и за мен, но нищо. Какво ще правя?
Затова сме се събрали. - Затова, да.
Трябва да се огледам как да си върна положението от едно време.
Ти ми даде Даунтаун и Западния район,
но не е достатъчно, трябва ми още.
На тръгване аз ти оставих всичко.
Трябва да намерим начин, иначе ще съм принуден да търся варианти.
Надявам се само…
Дано не мислиш за това, което си мисля, защото ще е зле за всички.
Да, има хора, които гледат в тази посока. Обсъждаме го с тях.
Знам с кого разговаряш.
Ще бъда откровен: търсиш си белята с тези типове.
В момента се справяме чудесно с това, което имаме.
Остави ме да измисля нещо.
Дай ми време да намеря решение,
което да е добро и за теб, и за всички.
Нали разбираш? Да опитаме първо така.
Да не действаме прибързано, да бъдем разумни.
Дай ми малко време.
Защото хванеш ли по този път, ще забъркаш каша
и ще пострадат мнозина.
Това ти го гарантирам. Трябва да сме внимателни.
Хората, с които разговарям, не са против.
Нямат нищо против и са сериозно заинтригувани.
Това е важно. - Те не са против.
Но е лошо, ако ти не си против. Ще си навлечем сериозен проблем.
Не, не.
Не.
Върви.
Така беше със скоча - никой не те спря да продаваш, нали?
Търсене - предлагане. Знаеш много добре.
Те търсят, ние доставяме. Същото е. - Не е същото.
Да, не е - тук има повече пари.
Много повече пари.
Едно време за цял камион със скоч те глобяваха 50 долара
и куките те закарваха до вас, ако им бутнеш нещо.
А за 30 грама от това ще получиш между 20 г. и доживотна.
Как ще е същото!
Знаят какво става в Турция
и в Марсилия - с корсиканците.
Наясно са и имат списък с над 115 имена.
Не бива да фигурираш там.
Не искам да си в списъка, не може!
Какво, да не си адвокат?
Не съм, но се допитвам до адвокати
и те ме съветват какво може и какво не бива да правя.
А това е нещо забранено. Не.
Не и край.
Това сфолятеле!
Престояло е.
Да го обсъдим по-късно.
Коя е тя?
Ана Виджио.
Държи клуб "Зебра" на Осма улица.
Където се събират обратни? С късното шоу?
Отмъкна го от мъжа си при развода.
Беше през войната, нямаше те. - Кой го е купил?
Къде? - Ще се разтъпча до вкъщи.
Къде тръгна? - Чао. Ще ида да се покажа.
Бени, нали ще се погрижиш за дамата? - Разбира се.
Да не я обереш, ей!
Не, няма. - Погрижи се за нея.
Приятно ми е - Вито.
Знам чудесно кой сте.
Това хубаво ли е, или лошо?
Бих казала, че е хубаво.
Какъв пъпеш!
Знаете ли как се избира?
Да, трябва да е твърд.
Ако е мек, не става.
Ваш ли е клубът с вечерната програма? - Да.
Елате някой път. - Ще трябва.
Ще дойда, когато ми приготвите вечеря.
Онзи ден в сладкарницата опитът ми да убедя Вито удари на камък.
Направи се, че не ме е чул.
Разширяваше бизнеса си все повече и повече
и причиняваше главоболия.
Гледай ги, сякаш влизат в "Мейсис".
Сигнализира, като че ли ми купува сладолед.
Да ида ли?
Не, стой тук, не прави нищо.
Купил си я за мен!
Разкошна е!
Разбита е една от най-големите наркомрежи.
Как изглеждам? - Бижу. Но не ме гази!
Заловените хероин и опиум са малка част от дрога за милиони,
която би заляла пазара.
Наркотиците са внесени контрабандно от Китай през Хонконг.
Мащабите растяха, а точно тогава федералните обявиха дрогата за враг №1.
Стоях колкото мога по-встрани от Вито.
За кралицата на Куинс!
Дадох на Вито Даунтаун - от Гринуич Вилидж до Уол Стрийт.
Там всичко вървеше гладко от години. Докато го пое той.
Но ето че започнах да дочувам за войни, измами, трупове на улицата…
Домът на Кастело в Сандс Пойнт
Бягах от града, бях повече в Сандс Пойнт.
Каква изненада - пари в джоба.
Чувствам, че в другия ще намеря още… Да!
Скъпи, някой ден ще забравя и в химическото чистене ще забогатеят.
Не си такава, няма да забравиш.
Защо слагаш и в двата джоба?
Ако е голяма пачка, съсипва ръба на панталона.
Разделям я не две по-малки.
За лично ползване и за бизнес.
Да заемаш пари, е ефикасен начин да останеш без пари.
А и без приятели.
Знам един номер.
Естествено, няма изненада.
Един от многото номера.
Ето какво правя…
Когато някой нов иска заем от мен,
мятам още стотачка, или 150-200 дори.
И ако човекът не ми каже,
значи не мога да му имам доверие.
Боже. Ти си гениален!
Трябва да основеш банка. - Да, въртя една.
А Боби и Франк?
Имаха някаква работа. Той.
И не можаха да дойдат.
Но така те имам само да себе си. - Значи е за добро.
Ще се организираме друг път. - Разбира се.
Но Франк ми каза, че имал да оправя някаква работа.
А Боби…
Нещо си, не знам какво. Няма нищо.
Харесваш ли жена му?
Симпатична е. Чудесна жена.
Малко по-различен тип от…
Не е като теб.
А това ще рече? - Не, просто…
Тя е еврейка.
Лесно е да кажа какво предполагам, че се случва помежду им.
Знам защо, усещам каква може да е причината той да отмени срещата.
Изглеждаш разочарован.
Имаше доза разочарование.
С Франк сме приятели от много отдавна.
Откога сте приятели?
От много време, много отдавна.
От деца ли? - Какво? Да, от детството.
Големи щуротии сме правили заедно.
Като малък сигурно си бил истинско зверче!
Малък деспот.
В известен смисъл Франк е по-трезвомислещият.
По-предпазлив е.
Това е добре за него.
Опитва се да се сработва с хората.
Аз съм друг, казвам на хората какво и как да направят и точка.
И действаме нататък.
Но си някак си…
По-кибритлия.
Може би.
Не цепиш басма на никого.
Той се промени, откакто е с нея.
Но това е нормално, случва се.
Той вече не идва толкова често в центъра.
Понякога сякаш забравя откъде е тръгнал.
Тя го държи оттатък, от онази страна.
А това не е нещо… - Ясно.
Аз пък се радвам, че не дойде.
Да си поръчаме нещо за пиене и за ядене.
За мен - мартини.
Може би тя ще го укроти.
Ти пък! Те са от една порода. Все едно се жени за себе си.
Днес с нас е Хари Анслингър, шефът на новото Бюро за борба с наркотиците.
Радвам се, че ме покани, Вик.
Държа да отбележа, че страната ни дреме в бездействие
пред растящата заплаха от наркотици, идващи от Европа.
Арестът на Джон Орменто Големия, наркобарон от Ню Йорк,
от комисар Анслингър и екипа му от агенти,
е едва началото на войната срещу растящата заплаха.
Тони.
Заповядай.
…да се отнесем сериозно.
Трябва да прочистим града си…
Кой слуша тази помия?
Спирайте го веднага.
Добре. - Да, смени станцията.
Винаги има хора, копнеещи да се издигнат, като предугаждат желанията на шефа.
А после осъзнават, че са грешили.
Здравей, как е?
Г-н Райсел, автограф? - Не, не мога.
Г-н Райсел, как сте? - Виктор, какво стана?
АНТИМАФИОТ ОСЛЕПЕН
И винаги привличаха вниманието.
Днес Виктор Райсел бе изписан от болница в Ню Йорк.
Сярната киселина е ослепила завинаги непримиримия борец срещу мафията.
Властите все още издирват човека, хвърлил киселина в лицето му.
Вито не търпеше своеволия.
Те гарантираха проблеми.
Вито беше роден в малко градче на склона на Везувий.
Какво повече да кажа?
Може ли нещо да уплаши човек, раснал върху вулкан?
Нищо не го стряска.
Какво? - Той е тук.
Можеше да иде къде ли не, а дойде тук.
Недей, не поглеждай.
Ще разберат, че гледаш.
Човекът живее тук. - Знам.
Срещам го постоянно.
Дори прекалено често.
Защо реши, че нещо не е наред? Той се храни тук редовно. Не е нещо…
Не го прави нарочно.
И си мисли, че може да се мотае тук, сякаш нищо не е станало? Разведени сте!
Точка. Не сте заедно.
Видя, че сме тук, и влезе. Трябва да се обърне и да си тръгне.
Ако е дошъл преди нас, разбирам.
Но ние вече бяхме тук.
Не е редно така.
Стига. - Чакай, той идва насам.
Здрасти.
Чао.
Да говоря ли с него? - Не, няма да говориш с него.
Няма да говориш с него, няма. - Защо не?
Трябва да загърбиш миналото.
Така и направих.
Забравено е.
Няма нужда да се притесняваш за мен.
За какво говориш сега?
Край, вече е забравено.
Кожено палто ще ми стои чудесно.
И в мушама ще си неотразима.
Силвио.
Как е? - Здрасти.
Искам да поприказваме. Ще слезеш ли? Да пийнем в "Маркучио".
Сега имаме нещо общо и искам да те питам това-онова.
Смотано копеле.
Ще ме принуждаваш да го направя, така ли?
Не можеш ли просто да си тръгнеш? Не умееш да си тръгнеш, а, копеле?
Ще се навърта край жена ми! И то пред очите ми, пред всички?
Ще се разхожда из квартала!
Да ме прави на идиот.
Тя вече е с мен, разбра ли?
Ще се навърта той наоколо, да ме прави на глупак пред хората!
Тя е омъжена за мен, за мен, за мен!
БЯЛА ЖЕГА
Вторият бил някакъв нещастник, излязъл да подиша чист въздух.
Не уцелил момента.
Всички знаеха истината.
И свещениците, и ченгетата.
Целият квартал знаеше, всички!
Но какво да направиш?
От едната страна - Ана, от другата - федералните. Няма оправия.
Вече нищо не беше същото, след като Вито се отърва от мъжа на Ана.
Седя тук като някаква луда в компанията на Франки Бой.
Много ме разочарова! Мислех, че сме приятели.
Затънала съм в работа, а ти…
Не го пожелавам на никого.
Знам, че знаеш.
С Франк сигурно си умирате от смях за моя сметка.
Не може да звъни по десет пъти на ден!
Ще го обсъдя утре, не сега.
Трябва да знам.
За да е още по-лошо, Франки каза на Ана, че Вито краде част от изкараното.
Нещо, за което щеше да съжали после.
Вито, подло копеле!
Знам, че си прибираш от парите ми.
Това ли правиш?
Нищо не прибирам. Вземам каквото изкарам.
За курви ли ги харчиш?
Гледай ме, като ти говоря.
Може да проявиш малко уважение.
Успокой се.
Не прави сцени.
Гледай си работата! Точно така! - Ана, погледни ме.
Не ме е страх от теб.
Това са си моите пари. - Какво правиш, Ана?
Моите пари!
Дай си ми парите.
Долно копеле. Ще те осъдя!
Успокой се. - Не се шегувам.
Какво да правя с нея? Луда жена.
Няма нищо твое там. Мои са. - Ана, успокой се.
Дишай дълбоко. - Алчно лайно.
Какво прави той? - Успокоява я.
Успокоява ли?!
Не ми изглежда точно така.
А как? Успокоява я. - Не знам, точно това те питам.
Успокоява я? Това ли е "успокояване"?
Човекът се опитва да ни помогне.
На друго ми прилича. - Тя пощуря.
Да, тя е откачена, но виж го него.
Виж как…
Мисля, че правиш от мухата слон.
Той се мъчи да я успокои.
Не се прави така.
Понеже сме разделени… - Ана.
…той иска да ме изрита от собствения ми клуб.
Той е едно противно, подло копеле.
Но не знае с кого си има работа.
Спипах го в собствения си клуб
как бърка с дебелите си алчни пръсти
в собствената ми каса!
Ана, трябва да затварям. - Ще взема повече, отколкото ми открадна.
Пак беше Ана.
Побърква се, но побърква и мен.
Трябва да се обадиш на Вито.
Говори с него. - Не мога.
Трябва! Тя каза, че го е заплашила да го изправи пред съда.
Способна е.
Няма да се месим, да се оправят сами.
Знам, че ти идва в повече. Но ще стане по-зле, ако му се обадя.
Не съм сигурна.
Казвам ти, по-зле ще стане.
Остави нещата каквито са.
Ако знаех какво ще стане с Вито и Ана, нямаше да си мълча, щях да се намеся.
Но Вито е много твърдоглав, никога не отстъпва.
Ще дойдеш. - Защо говориш с жена ми?!
Да не си брачен консултант!
Тя постоянно звъни на Боби! Какво очакваш?
Да не вдигаме, да не правим нищо?
Съжалявам за тези неща. Но тя е добре, просто е напрегната.
Всичко е наред.
Ана Дженовезе срещу Вито Дженовезе Съд на Ню Джърси
Този човек си присвои бизнеса ми и се опитва да ме разори.
Казва, че е банкрутирал, но не е вярно.
Милионер е и то на ента степен!
Получава хиляди.
Хиляди всяка седмица, за които не плаща данъци.
Имах съдове от 24-каратово злато и платина.
Сребърните ми прибори бяха върхът на лукса.
Всеки уикенд правехме партита.
Събираха се по 25-30 души.
Забавляваха ни наети от Ню Йорк актьори.
В гардероба ми с размерите на стая имах трийсет официални тоалета.
Каквото и да ни казва,
вярвайте ми, г-жо съдия, той има пари.
Притежава нощни клубове в Гринуич Вилидж.
Върти залози с кучета във Вирджиния.
Кой има такова нещо?!
Лично му доставят пакети пари, увити във вестник.
Всяка седмица.
Вярвайте ми, с очите си съм ги виждала.
Нека ви кажа и това:
Може да звучи съвсем откачено,
но аз още го обичам.
Знам, говоря като луда.
Ако поиска, още днес се връщам при него.
Това е истината.
Лично потърсих нашия добър приятел Франк Кастело,
човек с много влияние в града ни,
човек, чиято дума тежи пред мъжа ми.
И какво стана?
Франк поговори с него.
Дори това нямаше ефект.
Нямам думи. Да не послуша дори Франк Кастело!
А се знаят от деца.
Изобщо не послуша Франк.
РЕКЕТ, КОЙТО КАСТЕЛО НЕ МОЖЕ ДА УРЕДИ
Невероятно!
Как можа да спомене името ти в съда!
Да й беше дал пари, нямаше да се стигне до съд.
Или аз да им бях дал, да мирясат.
Не е за парите,
а защото той се отнася с нея като с някакъв боклук.
Тя е идиотка, а той е луд.
А сега теб спрягат по вестниците.
Ще се покрием, докато отмине бурята.
Признавам, че за мен тази жена е загадка.
Живя с мен като съпруга, а после ми заби нож в гърба.
Свидетелства, че съм гангстер! Така започнаха главоболията ми.
Аз съм домошар, всеотдаен съпруг - и тя го каза.
Смаян съм от злостния й тон.
Болна жена е. Преживява житейска криза, откакто ме напусна.
Едва ли знае какви ги върши и говори.
Изневерявали ли сте й?
Вижте ме! Приличам ли ви на Ромео?
Наричат ви "Царя на рекета". - Нелепици.
Казват, че сте милионер. - Де да бях! И по този въпрос грешите.
Вземам заплата само като мениджър на "Колониъл Трейдинг",
фирма, събираща отпадъчна хартия от офисите.
И си плащам данъците.
Всяка дума,
която този човек изрича пред нас,
е пълна лъжа.
Направи ни услуга, затвори си устата.
Не си е с ума. - Не, ти си лудият.
Да, сега аз съм луд. - И актьор!
И в момента разиграваш театър пред целия съд.
Всички са наясно.
Най-добрият актьор. - Госпожо, овладейте се.
Ето го - по-голяма звезда от Кларк Гейбъл!
Отчаяна съм, че трябва да седя тук и да се моля за пари, които са мои.
Спечелени са с много труд.
А той се опитва да си присвои целия ми бизнес.
Госпожо, стегнете се.
Винаги прави така - слага ръка на чуждото. Нали така, Вито?
Заграбваш всичко. - Овладейте се!
Присвояваш го и става твое.
Нямам думи. Жената не си е с всичкия.
Пръска парите си по puttanes.
Там отива всичко - при мръсните курви.
Може пък наистина да си фалирал. Като нищо!
Защото си пръснал парите си за курвите.
Г-жо Дженовезе!
Не знам какво да кажа…
Ето че пак правиш циркове.
Истински клоун!
Не си гангстер, а клоун. Какво разочарование!
Вито покани местната преса…
Наистина не е за вярване!
Покани пресата в малката къща, която си купи във Фрийхолд,
за да види съдът, че е обикновен трудов човек.
Спокойно. Какво сте очаквали?
Яки мъже с картечници наоколо?
Много кино гледате и вярвате на приказки на ченгета.
Дано сте дошли гладни.
Държа да си тръгнете оттук доволни.
Ако сте навъсени, ще имам главоболия.
Искам да пишете мили неща за мен.
Жена ти свидетелства, че си глава на лотарията, рекета с числа.
Ако я слушате нея, аз съм многоглав.
Оглавявал съм бил лотарията, оглавявал съм това, онова… Всичко!
Всъщност пишете каквото прецените.
Наденичките пристигат.
Нахранете се, а после - ваша воля!
Ако искате, разпитвайте ме.
Надникнете в гардероба - пет костюма, пет чифта обувки.
Поне от 5 г. не съм си купувал нов костюм.
Съжалявам, прашасали са.
Не съм ги сложил вчера, за да ви залъжа.
А какво имение обитавам! Стените, измазани с хоросан!
Да, това е леглото ми. Щях ли да спя до прозореца, ако се боях от нещо?
Не очаквам някой да дойде да ме застреля, нямам такива тревоги.
Леглото е до прозореца.
Ако криех нещо, нямаше да ви пусна вкъщи.
Да си имаме уважението! Елате да пийнем по нещо.
Вито спечели симпатиите на някои репортери,
но съдът се произнесе в полза на Ана.
Отсъди издръжка и й върна владението на клуба.
Вито излезе от кожата си, толкова беше бесен.
В рамките на месеци
последиците от това, че Ана ме нарече в съда "приятел на Вито",
се стовариха пагубно върху мен.
Пресата го спряга като "Комарджията Кастело".
Е. Кифовър, сенатор от Тенеси
И го цитират да пита: "За какъв ме вземат, за Супермен ли?"
Съвсем не го мислим за Супермен.
На фона на мафиотско насилие и растящ пазар на дрога,
такива изслушвания показват, че дори човек като Кастело,
професионален комарджия, комуто са предявени серия обвинения -
от нападение до притежание на оръжие,
още има политическо влияние
и номинира хора за кметове и градска управа,
превръщайки градовете ни в мишени на корумпирана власт.
В дело за семеен спор той дори бе споменат като съмишленик на мафиота Дженовезе.
Добре изглеждаш, Франк. Царствено.
Всичко това са политически пози - Кифовър се кандидатира за президент.
Търси публичност на твой гръб.
В много едър план си, притеснявах се да не изглеждаш дебел.
Но си излязъл добре, без двойна брадичка. - Така ли? Без двойна, казваш…
Благодаря. - Стоиш достолепно. Много си царствен.
Царствен!
Какво означава това? Как виждаш нещата?
В съда ще се позовеш на Петата поправка и готово.
Просто на Петата, така ли?
Това е проблем, трябва да го обсъдим.
Ще те черпя, Франк. Обядът е от мен.
Офертата ти е повече от примамлива,
идваща от луксозния офис, за който плащам.
Трябва да продължим да плащаме наема, нужен си ми.
Знам, и аз искам да останеш там, да те държа там…
Докато ти ме държиш вън от неприятности.
…появата на известна тайнствена личност.
Понеже експертите при нас биха я познали, приготвили сме превръзки за очите.
Комисия, поставихте ли ги? - Да!
Заповядайте, тайнствен гостенино, запишете името си.
Сенатор Естес Кифовър
Заповядайте, седнете до мен.
Когато ни гостува загадъчна известна особа, пропускаме любезностите
и преминаваме към въпросите.
Първа ще пита Мис Франсис.
В шоубизнеса ли сте?
Не.
Остават девет въпроса. - Какво? Не сте?
Това нормално ли е? Сенатор да участва в игра.
Чудно какво ще каже за политическите си съюзници на заплата в Тенеси.
Или за пом. -шерифите, които паркират коли на клиенти на казината.
За това да се изкаже.
Знаеш много неща, теб трябва да изслушват. - Тогава няма да е в ТВ игра.
Участвате ли в политиката?
Да.
Свързан ли сте с много нашумяло разследване?
Да.
На правилната страна в него?
Надявам се.
Гласът… - Сенатор Кифовър ли сте?
Точно така.
Сенатска комисия за разследване на престъпления в търговията между щатите
Моите почитания, но отказвам… - …да отговоря, защото…
…това би могло да ме инкриминира.
Отказвам да отговоря, тъй като отговорът ми може да ме инкриминира.
…да ме инкриминира.
…отговорът може да ме инкриминира.
Отказвам да отговоря…
ДЖЕНОВЕЗЕ СЕ ПОЗОВА 150 ПЪТИ НА ПРАВОТО ДА МЪЛЧИ
Старши юрист Хейли ще продължи разпита.
Г-н Профачи, вие ли сте шеф на фирма "Зехтини Бела Миа",
със седалище 79-а улица в Бенсънхърст, Бруклин?
Отказвам да отговоря,
защото отговорите ми може да ме инкриминират.
Г-н Профачи, питам ви за длъжността ви.
Отказвам да отговоря, защото отговорите ми може да ме инкриминират.
Вписан сте в указателя.
Отказвам да отговоря, защото…
На това поне може да отговорите.
Отказвам да отговоря, защото отговорите ми може да ме инкриминират.
Г-н Профачи, хайде да опростим нещата.
На колко години сте?
Отказвам да отговоря, защото…
Как ще отказвате, като ви питам за рождената ви дата?
Едно нещо води към друго.
Не е за вярване.
Аз не мога да го направя. - Трябва! Всички цитират поправката.
Ако поискам да запазя мълчание, после никой няма и да ме търси.
Познавам хора, които…
Те ще се уплашат много, няма да рискуват.
Ако цитирам Петата, те ще ме зачеркнат като контакт, за да не ги свържат с мен.
И децата знаят, че само виновният цитира Петата поправка.
Какво искаш да им кажа?
Да си спестят призовката - ще свидетелствам доброволно.
Като твой адвокат те съветвам да не го правиш.
Ще призная за контрабандния алкохол и че съм лежал 11 мес. за оръжие.
Хулиганщина отпреди 30 г.
Но днес съм професионален комарджия с бизнес в имотите.
Правя дарения, плащам данъци…
Какво толкова ще ме питат?
Това не ти е "Тамани Хол", а комисия от щатски сенатори!
Не всички от тях са се явили в ТВ игра.
Но всички те са политици.
Бутни им няколко банкноти в джоба и ще се разкарат.
Въпрос на сума.
Два долара, десет, петдесет, хиляда - все тая!
Купуваш ги за секунди.
Ясно. - Ще им кажа, че не знам нищо.
Госпожи и господа!
КИФОВЪР ТВ ИЗСЛУШВАНИЯ В СЕНАТА
Това са първите изслушвания, предавани на живо.
Г-н Кастело прие да присъства и да свидетелства.
С оглед на безопасността
камерите ще избягват да показват лицето му, докато дава показания.
Били ли сте известен под различно име? Примерно Франческо Кастиля?
Кастиля беше фамилно име.
Майка ми се казваше Северио.
Само ръцете!
Показват ни какво пуши. Да не е реклама на цигари?
Всеки чужденец, когато дойде в Америка, използва фамилното си име.
Може би да съм го използвал някога.
Що за фраза е това "може би да съм го използвал"?
"Може би да съм" е неправилно.
Извинявам се, г-н Хейли, не съм колежанин като вас.
А контрабандист на алкохол, нали? - Бях такъв, да.
Всеки американец, който е пийвал по онова време, е бил мой клиент.
Абе позовавай се на Петата!
Какво му става на този човек?
Мисля, че познавате Джон Орменто.
Да, познавам го.
Знаете ли, че бе осъден за наркотърговия и го чака доживотен затвор?
Не следя новините.
Говори за странични неща!
А следите ли растящата опасност от дрогата?
Абе какво ти става? Ти тъп ли си? Какво те прихваща?
Откачена работа!
Ама как ме накара да се разпаля!
Ето ти жокер: "Позови се на Петата!".
Следя дотолкова, че да знам, че е долен бизнес, сеещ нещастия,
и трябва да го възпрем.
Благородна позиция против дрогата!
Образцов гражданин, самата добродетел! Я стига.
Но как да възпрем други социални пороци?
Онези, за които съдействате.
Незаконният хазарт.
За да постигнете това,
трябва да изпепелите всички писти и да избиете всички коне.
Г-н Кастело, може да ви се струва забавно,
но двата ни най-сериозни противника днес са престъпниците и комунистите.
Поредният гаден крадец.
Един дол дренки са, всички са мошеници.
Шайка крадци.
Защо искахте да сте гражданин на Америка?
Защо ли?
Обичам тази страна.
Ти защо си искал да си американец? - Да.
Но си се родил тук преди 15 поколения.
Да не би техните дядовци, прадядовци и прапрапрадядовци
да не са обирали наред?!
Дядо ми е строил метрото. - Сега са властта!
С какво сте допринесли за тази страна?
Плащах си данъците.
Спомняте ли си
да сте събирали у вас кмета О'Дуайър със съдии и лидери от "Тамани Хол"?
Започва се. - О'Дуайър.
О'Дуайър.
Франк, как можеш!
Било е през войната.
У дома са идвали много хора.
О'Дуайър още е бил районен прокурор на Бруклин.
Преследвал е Албърт Анастасия за "Мърдър Инк".
По това време да е идвал у вас?
Спипаха го, това е.
Извинете.
Може ли да пийна вода? Гърлото ми е възпалено.
Разбира се.
Възпалено гърло ли? Голяма уста имаш ти!
И го закъса, не знаеш какво да правиш.
Интересуваме се само
колко пъти кметът О'Дуайър е бил у вас, докато още е бил прокурор?
Веднъж, два пъти или десет?
И, по-важното, защо е идвал?
Не може да се измъкне от въпроса. Не може! - Млъкни, тъпако!
Целяхте ли да спечелите подкрепата на лидери от "Тамани" за О'Дуайър
и да го накарате да спре гоненията си срещу Анастасия и "Мърдър Инк"?
Не знаеш какво да правиш! Позови се на правото да мълчиш!
Затъна до шия в лайна. И сега какво? - Спипаха го.
Само им открехна вратата и те нахлуха. Шибаните протестанти.
Не е нужно да отговаряш.
Клиентът ми дойде да свидетелства доброволно.
Нека се върне утре, за да отговаря по-добре.
Не.
Г-н Председател, за да научим истината, той трябва да отговаря сега, под клетва,
преди да опресни паметта си с други свидетели.
Свидетелят ще продължи.
Колко пъти кметът О'Дуайър е бил у вас? - Свидетелствах доброволно.
Позволете ми да се върна утре, когато съм по-добре.
Не е въпрос на избор.
Прав е, няма "не искам"!
Кой ходи доброволно?! Чийч съвсем е изкукал.
Нямаше работа там, трябваше да се позовеш на Петата.
Цитирай Петата поправка!
За бога, Франк, какво те прихваща?!
Какво ти става бе, човек?
Обвиняем ли съм?
Не сте.
Това съд ли е?
Не.
Арестуван ли съм?
Не сте.
В такъв случай си тръгвам.
Тръгвай си. Браво.
Най-сетне си тръгва.
Не може да откажете показания в Конгреса, това е престъпление, грози ви арест.
Франк! - Г-н Кастело!
Това говори много за Америка.
Мамка му. - Тръгна си.
Така трябваше.
Щяха да питат какво е въртял с О'Дуайър и той си тръгна.
Това е политика - какво е правил Франк за Албърт.
Това искат да знаят.
Каквото и да е правил, да си беше останало в тази стая, не да го предават.
О'Дуайър пращаше всички на електрическия стол.
Помните, нали? Албърт беше следващият.
Но преди процесът да започне,
О'Дуайър спря да е прокурор и се кандидатира за кмет.
Съвсем изневиделица, нали така? - Кого залъгват?
О'Дуайър е бивше ченге - няма пари, няма контакти, нищо!
Изведнъж - хоп! - ще става кмет, "Тамани Хол" го подкрепя… Да бе.
Франк му е уредил всичко.
Опитват се да установят връзките му с политици, те ги интересуват.
В това се целят.
Особено след като Релес падна от прозореца - явно работа на О'Дуайър.
А после Франк му помогна.
Нали помните? Падна от шестия етаж.
Докато го пазеха ченгета, командвани от О'Дуайър!
Това какво ви подсказва?
Изхвърлил е Релес през прозореца, защото О'Дуайър е помагал на Франк.
А ченгетата казаха,
че Релес се бил опитал да избяга.
Кой се пуска от шестия етаж с чаршаф, дълъг метър-два? Така де.
Кой би повярвал на тази измислица?
Аз не вярвах, докато О'Дуайър не стана кмет.
Вито, какво ти говори това?
Спасил е задника на Албърт.
Според теб какво ми говори?
Франк е задействал много връзки.
А ако може да го уреди за Албърт, какво значи това?
Че Франк има влияние.
Какво ти подсказва това за връзките му в политиката?
Да издейства избора на кмет!
Лоша последица от изслушването бе, че стана ясна връзката ми с Анастасия.
Познавах Вито, той нямаше да го преглътне.
Нямаше да му хареса.
Отивах към "Уолдорф" да се видя с Вито.
Негодуванието ми срещу него грозеше да изригне.
Бях лежал 14 мес. за незачитане на Конгреса.
Причината за всичко това беше Ана, която спомена близостта ни с Вито
на делото за развода им.
И за мнозина аз отново се превърнах в престъпник.
Вито просто трябваше да й плати. Плаща й и толкова, край.
А бруталните игри на Вито ни създаваха куп неприятности.
Освен това постоянно се забъркваше с дрога
и се боях, че това ще излезе на бял свят и ще ни помете.
Гневях се, ядосвах му се, исках да го спра да продължава с тази идиотщина.
Как е?
Откъде да започна?
Че федералните ти кроят шапката… - За това ли съм тук?
За да говорим за това ли? - Предупредих те за тях и ето!
Бях търпелив, говорих ти за това, но ти не направи нищо.
И докъде стигнах?
Ще затриеш всички ни. По-просто ли да обясня?
Аз те чаках.
Чаках те да ме върнеш там, където бях, да възстановиш каквото имах, а ти - нищо!
Ясно. - Изкара ме да изглеждам като просяк.
Какво беше това, мамка му?
Вито, въпрос на време е.
Хванал си по много опасен път и го знаеш.
Да не ни е за пръв път?
Откога се пазим от опасности?
Аз няма да тръгна по този път. Повличаш всички ни в пропастта.
Не става така. Знаеш, че е въпрос на време да те опандизят.
Отърва двете убийства.
Търсят начин да те спипат и ще го намерят, ще те хванат.
Не ме послуша, правиш си своето.
Но това ще се разрази.
Хайде да си спомниш, че аз те направих каквото си, на мен го дължиш.
На твое място не бих се противил, това е нещо голямо.
Никой не иска да иде в затвора. Но поеми риска като мен.
Но ти не си на моето място. И аз не съм съгласен.
Не може да продължаваш така. Те са по петите ти. Докога да повтарям?
Въпрос на време е.
Вече висиш с две убийства.
Пое този риск и докъде стигна? Прехвърли ми всичко. Заради риска.
Покри се в Италия за дълго време.
Затова не си там, където съм аз. Не се владееш, развилнял си се като бесен.
Какви ги вършиш? - А ти си образцов, благотворителен…
Тъпотията с примерния гражданин.
И си мислиш, че ще ти се размине?
Ще се занимаваш с благотворителност?
Чудесно, Чийч, но не забравяй, че си рекетьор, гангстер.
Какви си ги говорим?
Не ти се забърква с дрога, защото можело да те спипат и да лежиш? Вече те спипаха.
Отказа се от Петата и ти друснаха 18 месеца.
Четиринайсет.
Голямата разлика! И каква полза? Никаква.
А имаме право да мълчим.
Затова я има Петата поправка.
Сега ще си образцов гражданин
като онези проклети рекетьори сенаторите от комисиите.
Като тях ли искаш да си? Не си.
Това са особени хора.
Извънземни. Те притежават тази страна.
Те са страшните гангстери, дори не можем да се мерим с тях.
А ти - възпаление на гърлото. Какво беше това, какво възпаление?
Опит да се измъкнеш, но с приказки не става.
Решаваш хем да си в играта, хем - чистичък. Но няма полурекетьор.
Или си в играта, или не си.
Половинчатото положение няма да те спаси,
ще те хванат, както хванаха мен, и ти може да затънеш като мен.
Не бъди наивен.
Не ние, друг държи контрола.
И къде ще се окажем? На дъното.
Казвам ти, няма да го допусна.
Не бива да става така.
Вито, чуй ме. Това е смъртна присъда.
Правиш голяма грешка, огромна.
Прави каквото щеш.
Искаш да си дипломат? Твоя работа. Аз обаче съм гангстер.
Рекетьор съм, това е то. Такъв е животът.
Стигнахме до задънена улица и проумях, че е абсурд да се надявам да го променя.
Но че ще се опита да ме убие?
И за миг не ми беше минало през ума.
Аз източвам пари, не ги вкарвам.
Източвам пари, не ги вкарвам.
Това е за теб, Франк.
Луис Прима и Кийли Смит!
…ще свърша нещо горе.
Видял си кой е стрелял.
Той стоеше там.
Какво ще правим сега?
Разбрах посланието.
Искаш ли компания?
Да. Какво стана?
Манди ме изненада.
Уши им ги от остатъци от кожи на норка.
Чудесно. - Нали са разкошни?
Много находчиво. Да ги взема ли? - Да, изведи ги на разходка.
Да дойда ли и аз? - Няма нужда, няма да се бавим.
Студеничко е, но те няма да се бавят.
Не говоря за кучетата.
Нали Вито знае, че искаш да спреш? - Да, и винаги го е искал. Спокойно.
Добре.
Защото аз го искам от години.
Знам. Всичко ще бъде наред.
Пази се!
Хайде!
Готови ли сте?
Отварям вратата и тръгваме.
Хайде, да вървим.
Вървейки из парка, осъзнах, че съм свалил бреме от плещите си.
Бях пратил Ричи Бой да каже на Вито, че се оттеглям,
че това е краят, без мен.
А комисията може да реши проблемите с Вито.
Аз ще се отдам на почивка,
ще пътувам, ще се радвам на оставащото ми време с Боби.
Виж я каква е!
Кара ме да им обличам палтенца.
Много са сладки. - Да не студували.
Ама и този… Това е… - Да.
Живеят си по-добре от нас.
Гаранция.
Няма спор.
Той какво каза?
Вито не ти вярва.
Това е нелепо, защо да не ми вярва!
Да, познавам го, разбирам какво ми казваш.
Но точно там е работата с него.
Прибира се тук, няма ти доверие.
Стреля по теб на своя глава.
Какво би го спряло пак да го направи?
Трябва да го убедиш, че наистина се оттегляш.
Да, прав си, обаче…
Знаеш ли?
Кажи му да накара младежа да се предаде. Да, Вито да накара Винсънт да се предаде.
Ти сериозно ли? - Да.
Но нали полицията го издирва! - И какво?
Да се предаде, а аз ще кажа, че не той е стрелял по мен. Нали аз съм свидетел!
И случаят е приключен.
По-категорично няма накъде.
Щом аз не го соча за извършител.
Точка. Оневинен е.
И всички са доволни.
Младежът е оправдан, Вито поема всичко.
Аз заминавам, оттеглям се. Край.
Точка.
Това му предай.
Вито да уреди Винсънт да иде с адвокат и с човек, който да плати гаранцията,
а ченгетата да знаят къде и кога ще е срещата, да няма фалове.
Ще му предам и ще те държа в течение.
Денят е приятен.
Малко е мразовито, на кучетата им е студено.
Живот си живеят те. Виж ги.
С тези кожени палта ще ми докарат някой обир, както си вървя из парка.
Ще вземат и кожухчетата, и кучетата.
Тя ще ме убие! Няма да мога да се прибера вкъщи.
Само за това й трябвам на Боби - за кучетата. Всичко е за тях.
Да, виж… - Те са нашите деца.
Гледай го това пале.
Здрасти, Чийч.
Здрасти.
Я да видя.
Какво ти е причинил онзи звяр.
Какво е това? - Цветя, за теб са.
За мен ли? - Да.
Много мило, Ал!
Значи се оттегляш? - Да.
И одобряваш връщането на младежа? - Да.
Виж, Албърт, това нещо… Не искам повече изненади.
Франк, не може да се оттеглиш.
Всичко приключи, не бива… - Абсурд, не може да му се размине!
Да, не беше редно, но нищо. Седни.
Как нищо, напротив! Той погази правилата.
А без правила ще се трепем като из Дивия запад.
Правилата вече не важат, времената са други.
За теб може да е различно, не и за мен.
Важно е какво извърши този помияр. Позволи ми да го очистя.
И всичко си тръгва по старому, по твоя начин.
Нищо не е станало! Не са ме убили, той не уцели.
Ето ме - жив съм, мърдам и всичко е наред.
Не искам да ме убият заради нещо, за което отдавна не ламтя.
Какви ги говориш? И да има убит, няма да си ти.
Не искам да има убити.
Не искам да убиват никого.
Става ли?
Добре.
Лекувай тази цицина на главата си.
Аз ще имам грижа за останалото.
И докато не оправим тази каша, не ходи без оръжие.
Благодаря за цветята. Довиждане.
Албърт ли беше?
Да, намина да види как съм.
Донесе цветя.
Много мил жест.
Добре ли си? - Всичко е наред.
Наистина ли? - Да.
Албърт, преди да започнем,
ти имаше въпроси,
те бяха обсъдени.
За какво говориш?
Станалото - станало.
Преценяваме, че засяга само тяхното семейство.
Франк и Вито ще си решат.
Друг няма да се меси.
Но онзи тръгна срещу боса си.
Франк е бос, защото Вито му отстъпи мястото.
Не може да не помниш.
Вито беше бос преди Франк все пак, нали така?
А и Ричи каза, че Франк е съгласен да се оттегли.
Нали така? - Да уважим волята му.
Франк направи много отстъпки.
Боже! След всичко, което стана, дори не трябва да искам одобрение.
Не ни влиза в работата.
Намесваш се, без да има нужда.
Тяхната фамилия ще си реши. - Не мисля така. За мен нещата са ясни.
Стрелял е срещу своя бос.
Това е смъртна присъда. - Моля те.
Никой не е умрял.
Да не прибързваме с нищо.
Ако Вито не разбира, че е извършил нещо нередно, значи изобщо не е наясно.
Престани, успокой се. - Да се успокоя?
Какво, изглупяхте ли?
Ако не пресечете това в зародиш, може да сполети и вас.
Ако той остане ненаказан, всички ще го последват.
Достатъчно.
Вече гласувахме.
И Ричи каза, че самият Франк е гласувал като нас тримата.
Това е.
Четиримата сме срещу теб.
Такива са правилата.
Нали искаш по правилата?
Допреди седмица никой не беше посягал на боса си.
Само допреди седмица!
И някой посегна на боса си.
Кажете, че греша, а?
Хайде де, кажете ми го.
Кажете ми, че съм в грешка.
След неговите действия нямам нужда от одобрение.
Посегнеш ли на бос, всичко е позволено.
Всички го знаете.
Вие…
Албърт, върни се. - Къде тръгна?
Как може това да е хит?
Времената са други.
Цял ден седиш пред телевизора. Добре ли си?
Да, упражнявам се какво ще е в пенсия.
Иска ми се.
Прекъсваме програмата с извънредни новини.
Винсънт Джиганте, 28-годишният избягал стрелец, когото издирват,
за да разпитат за опита за покушение
срещу сочения за мафиотски бос Франк Кастело,
сам се е предал.
Продължаваме с редовната програма.
Ти си знаел.
Надявах се.
Ще има ли обвинения?
Това е целта.
Имаш ли му доверие? - Само това иска.
Винаги е получавал каквото поиска.
Да, но…
Беше от обич, сега е бизнес.
НАРОДЪТ СРЕЩУ ВИНСЪНТ ДЖИГАНТЕ 12 СЕПТЕМВРИ 1957
Г-н Кийт, соча обвиняемия.
Г-н Винсънт Джиганте.
Този човек ли срещнахте в деня, когато Кастело бе прострелян?
Не съм сигурен.
Въпросната вечер сте го идентифицирали. - Но сега изглежда различно.
Затруднявате се да разпознаете обвиняемия ли?
Така е.
Вярно ли е, че сте сляп с дясното око, а зрението на лявото е доста слабо?
Единица или двойка? - Двойка.
Така каза лекарят.
Предлагам на почитаемия съд заключението на офталмолога.
Единица или двойка? - Двойка.
Ще признаете ли, че са стреляли по вас? - Да.
Опитал се е да ви убие. - Да.
Повикал ви е по име.
Да.
Били сте на около 1,8 метра от него.
Как е възможно да не го видите?
Бях извърнал глава.
Намираме обвиняемия Винсънт Джиганте за невинен по всички обвинения.
Благодарим на съдебните заседатели. Съдът се разпуска.
Нямам думи, Франк. Благодаря! - Няма нищо.
Ти си добър човек.
Ти се здрависа с него. - Е, и?
Той се опита да те убие, Франк.
Той е само машата, Джордж.
Той постъпи правилно. - Ела насам.
Винсънт, какво говориш?
За кое е постъпил правилно?
Какви ги говориш? Той го направи за себе си.
Постъпил бил правилно!
Да, но все пак съм на свобода.
Да, на свобода си, навън си.
Ходиш насам-натам. А кой още го прави?
Кой друг?
Мълчи си.
Кой друг се разхожда свободно?
Добре.
Той е свободен, оттеглянето ми - реално.
Оставаше да удържа Ал, докато спипат Вито за дрогата.
Има предостатъчно кафе, ако някой иска още.
Ще идем в другата стая.
Хайде.
Ще те помоля за една услуга.
Само кажи.
Не такава.
Какво?
Да отидеш на едно място.
Аз ли?
Да, само аз.
Къде трябва да ида?
В Куба. - Какво?!
Федералните душат около каналите за дрога на Вито.
Ще има процес със заседатели.
Ще си в списъка със свидетели.
По дяволите.
Беше ясно! Казах ти, че шибаният трафикант ще прецака всички.
Знаеш ли, че Албърт отива в Куба?
Така чух.
Защо ще ходи?
Не си ли чул? Не знаеше ли? - Не.
Всички знаят, мислех, че и ти знаеш.
Защо отива в Куба?
Затова трябва да заминеш.
Няма екстрадиция, няма призовки, няма заседатели.
Шансът е само Хавана.
Шегуваш ли се?
Ще можеш да правиш всичко, което и тук.
Няма да има спънки, ще го уредим.
Искаш да се преместя чак в Куба.
На 35 минути полет от Маями е.
Нищо работа.
Важно е да си извън страната.
Далече от съдебните заседатели.
Разбираш ли?
Това, че Франк го дръпва встрани, е оферта към теб.
Показва ти, че няма нужда от защитата му.
Какво ще стане с теб, ако аз ида там?
С мен ли? Аз ще се оттегля.
Пенсионирам се и се махам от тук.
Вече ти казах - това е, точка.
Предавам му всичко и отивам да се насладя на вечеря в Рим.
Защо го праща там?
А къде да го прати?
Знам ли! Защо не в Бразилия?
Или на далечно място, отвъд океана… А го праща на хвърлей от тук.
Куба е приятно място.
Не ти ли е хрумвало, че е и нещо повече?
Там има хазарт. Не се ли сещаш, че може да е заради това?
Според мен е това.
Наумил си е нещо.
Когато го обвинят, ти ще си в Хавана, далече от тук.
Комисията ще си търси кой да поеме щафетата.
Схващаш ли?
Казах им, че си идеалният.
Спазваш правилата, правиш каквото е редно.
Ще си в Хавана, ще си въртиш бизнеса, без да се набиваш в очи и между шамарите.
Ще им покажеш на какво си способен.
Аз те предложих.
Нали разбираш?
Гарантирах за теб.
Кога да замина?
Не се бави.
Опитва се да ме прецака, казвам ти. - Не виждам така нещата.
Иска да изглеждам като прошляк.
Знам си човека. - Не мисля.
Познавам го по-добре от теб, усещам, че е замислил нещо.
Тони…
Нещо се мъти.
Циглето ми, ела тук.
Ще се върна скоро.
Искам да се грижиш за майка си. Да й помагаш, чу ли?
Хайде, скъпа. Няма да е задълго. Чао. - Обичам те.
Гледай хубаво да опаковат всичко. - Добре.
Да потегляме.
Дай ми един час. - Не бързай, нямаме спешна работа.
А. Грасо БРЪСНАРНИЦА
Новата ни къща много ще ви хареса, ще сте много щастливи.
Доброто ми момче.
Пази сестра си.
Добре.
Да, добре.
Като науча нещо, ще ти се обадя.
Какво става?
Албърт.
Мъртъв е.
Боже! Какво е станало?
Послуша ме.
Повярва ми.
Успокои се, че всичко ще е наред.
Не си виновен за чуждите постъпки.
Обвинявам се за стореното от мен.
Да се обадя ли на Елза?
Да, кажи й, че…
Кажи й, че ще уредя това.
И да се приготви да замине с децата при майка си в Торонто
веднага след погребението.
Очистиха Албърт и шансовете ми се топяха.
Но когато насреща ти е Вито, трябва да използваш всеки шанс.
Щях да рискувам.
Трябваше да измисля план.
Въпросът беше какъв.
Как да намеря начин да извадя Вито от играта, без да ми отмъсти?
Той те обичаше.
Да влезем тук. - Да, да не ни чуват.
Тук е добре.
Никой не подслушва.
Не знам…
Трябваше да го очаквам, не знам…
Какво очакваше от него?
Мнозина се страхуват. Боязливо говорят и пред него, и зад гърба му.
На Вито не му пука. - Да.
Не му пука от нищо. - На мен ми пука.
Не мога да се оттегля, докато той не поеме.
Сега се тревожа главно за теб.
И сме там, откъдето тръгнахме - на улицата, върнахме се към старото.
Франк, той не е напускал улицата.
Винаги е действал на улицата.
Този човек няма класа.
Като че ли…
Никой не научава нищо.
Щураме се като динозаври, които скоро ще изчезнат.
Не усещаме, че сетният час е близо.
Всеки, който се опре на Вито,
ще се окаже срещу дулото му.
Трябва да направиш нещо.
Каквото и да е.
Ти не си виновна. Кой би помислил?
Кой би предположил?
Никога. - Посред бял ден!
В бръснарница… Кой би очаквал това?
Никой.
Сега трябва да си смела.
Ти си смела, нали така? Налага се заради децата.
Ще събера всички, това ще направя.
Ще свикам обща среща.
Имаше такава у дома. - Знам.
Не се навиха. - Бяхме само петимата.
Аз ти говоря за обща среща, за националната комисия.
Такава не е имало от 30 г., от времето на Лъки.
Знам. Именно затова си мисля, че Вито ще приеме.
Ще иска да направи нещо, което е правил Лъки.
И на тази среща, пред всички за свидетели, ще му предам щафетата.
И да искам, няма да мога да се отметна.
Но когато стане бос, ще трябва да го слушаме.
Знам. - Ще е главният.
Нали ме разбираш?
Рич, наясно съм.
Но така трябва да постъпя.
Искам само
да организираш събирането.
Ще го направиш ли?
Къде искаш да стане?
Може би у Джо Барбара?
Той как е, добре ли е?
Барбара ли? Добре е. Имаше някаква болест на сърцето.
Имението му е много на север, почти до Канада.
Около него е пълно с ферми.
Спокойно, тихо място. Идеално е за целта.
Добре тогава, да действаме.
Ще го организирам. - Дано успеем.
Но оттам нататък всички ще слушат него. - Знам.
Той ще е босът.
Дори аз ще му се подчинявам. Ако ме разбираш.
Не исках да казвам на Ричи Бой нищо, за него беше по-добре да е в неведение.
Колкото по-малко знае, по-добре.
Аз си трая. Жена ми пазарува.
Тя прави всичко, тя планира нещата.
И аз харесвам "Джайънтс", но невинаги бих заложил на тях.
Пусто е. Къде са хората?
У дома, като изляза в двора, виждам хора, заприказвам ги.
Много дървета.
Красиви дървета, да, но няма никакви хора.
Да, добре.
Добре.
Пак беше портиерът.
Ричи чакал толкова дълго, че полицията настоява да си иде.
Добре, кажи му, че слизам.
Трябва ли да ходиш?
Трябва.
Само Ричи ще е на твоя страна.
Няма нищо.
Може да е капан.
Не, скъпа, твърде късно е за капани.
Не се бой, всичко ще бъде наред.
Ама ти какво? Откачи ли? Естествено, че е намислил нещо.
Този път е различно. - Забрави ли, че и преди открадна от мен?
Уж беше приятел, а ми заби нож в гърба. Има план.
Това е било преди, сега е друго.
Смята останалите за тъпи. - Не е така.
За него другите са тъпаци, Тони!
Откакто беше прострелян, какво прави той? Кажи де.
Нищо! А това какво ти говори? - Само искам да го следиш, нищо повече.
Какво ще направи? - Откъде да знам!
Но ще предприеме нещо.
Винаги мисли един ход напред.
Дръж го под око.
Казвам ти, нищо няма да опита.
Откъде знаеш как ще действа?
Аз ли да знам? Нищо не знам.
Да, откъде знаеш? Току-що каза, че знаеш.
Да не би да си говорил с него?
Да си бил при него?
Не, не съм го доближавал.
Казвам само, че без Албърт Франк няма подкрепа.
Ти ще дърпаш конците.
Отиваме, целува пръстена и готово - ти ставаш бос, поемаш командването.
А оттам нататък ние решаваме.
Да, това е…
Ще закъснеем!
Гледай, Палмира.
Палмира ли?
Какво за Палмера? - Палмира.
Все тая.
Палмира, Ню Йорк. - И какво?
Какво де? - Оттук са мормоните.
Мормоните са от Юта. Те държат Юта.
Това пък откъде ти хрумна? От Палмира са.
Не, не. - Напротив, от тук тръгват.
Тук са открили заровена златната си библия.
И така започва цялата им религия.
Нека ти обясня. В Палмира са изкопали златната библия, после спрели да копаят
и се преместили с каруци до Юта, насред пустинята, и основали вярата си?
Това е дало начало на религията им. - Това ли твърдиш?
Така го знам. - Така го знаеш, но нищо не знаеш.
Ако някой изрови златна библия в Палмира или другаде, ще остане там да копае.
Ти не би ли останал? Аз бих.
Вито е прав. - Да търсят още.
Не е ли така? - Абе на кого му пука!
Разсъждавам логично: кой ще зареже място, където е изкопал златна библия,
и ще се премести насред пустинята?!
Посочи ми един, който ще го направи.
Аз не бих го направил.
Посочи ми някого. - Аз бих останал да копая.
Кажи де. - Знам ли! Мормоните.
И той не се знае какви ги говори.
Аз ще ти кажа кой.
Някой тъпак, като този, който прецака единственото, което му беше възложено.
И сега заради него съм принуден да се унижавам
и да моля онзи скапаняк за нещо, което по право е мое.
Тони, кажи му да престане.
Спри се, ще катастрофирам! - Ще ни избиеш така.
Прецака всичко. А ми дрънкаш за библии. - Шибаните мормони.
И за Палмира. - Млъквай с тези библии.
Научи се да се прицелваш, смотаняко! - Библии!
Един куршум имаше и пропусна.
Един, два… шест. Брой де! - Асансьорът щеше да се отвори.
И какво? Ако има някой вътре, бум! И готово.
Какво има за обсъждане?
Дреме ни за мормоните.
Ще ти дам една Палмира, безмозъчен идиот.
Веднъж не каза нещо умно. - Именно.
Откъде ги учиш тези неща? - От мама.
Глупости. Сигурен съм, че не те е учила така.
Наистина тя ми го каза. - Достатъчно.
Просто ни закарай до там.
Пътуваме за срещата. Важна е за теб.
Отпусни се и се порадвай.
Това е съпругата ми Вики.
Здравейте, добре дошли. - Чудесна трапеза.
Това е Джоузеф-младши. - Голям син!
Това е Дакс, запознайте се. - Много съм слушал за вас.
Вземете си храна, има ужасно много. - Изглежда чудесно. Благодаря.
Флорида?
Маями?
Кога ще ни поканиш на юг?
Когато кажете. - Никога не кани.
Това е Томи.
Жена ми Вики.
Барбара беше най-крупният доставчик на пиене в северен Ню Йорк.
С години го пазех от лапите на Агенцията за алкохола.
Не е трудно да изпратиш няколко любопитни ченгета,
които да съсипят цялата работа.
Данъчните искат да ги известяваме за всеки тип дейност, нали?
Да, всички получихме известие от Агенцията.
В Макфол преброих двайсет коли.
Големи, цели камиони. Може да карат канадска контрабандна стока.
Получихме анонимни сигнали,
че алкохол без акциз отива към имението на Барбара.
Да, може да е вярно.
Ще ида до Макфол да запиша номерата.
Покривай ме.
Там има заведение. Да пием кафе.
Преди малко пи кафе.
Нищо, да пием пак, да се разтъпчем - има време.
Така никога няма да стигнем. - Ще стигнем, ще идем навреме.
Щом казваш. - Да, всичко ще е наред.
Полека, без бързане.
Това е - шосе 17. Отбий по него.
Виждам, не съм сляп.
Не го дразни.
Просто завий.
Не искам да оставам дълго.
Сериозно ли говориш? - Казах ти.
"Здравейте, довиждане". И това е.
Коронясвам го и си тръгваме.
Партито е за двама ви. - Познавам го.
Не бива да реши, че ще се заседя.
Да. Ако останеш повече, ще се заговориш с хората
и ще реши, че кроиш нещо. - Именно.
Нали сте отраснали заедно, приятели от деца, крали сте заедно.
А стигате на едни години и изведнъж се ражда вражда.
Знаеш ли, заедно сме правили много неща.
Но като сте малки, е друго - имате си доверие.
Сега сте възрастни, той не ти вярва и е опасен.
Така е.
Той е психопат.
И трябва да внимаваш какво говориш, с кого се здрависваш и кого целуваш.
Привиждат му се заговори.
Това им е лошото на такива.
Параноята им е за неща, които те самите правят.
Понеже те действат така, смятат, че всеки го прави.
Стой далече от такива типове.
Прав си.
МАКФОЛ РОУД, ЧАСТЕН ИМОТ
Това е - Макфол Роуд.
Най-сетне! Реших, че сме го пропуснали.
Чакай, полека. Къде отиваш?
Не толкова бързо!
Не се качвай нагоре. Какво правиш?
Ще закъсаш.
Как ще сляза от колата на този наклон?
Върни се, свали ни долу.
Спри тук, нататък ще ходим пеш.
Остави я тук, добре е.
Ще ти отворя.
Така ли се паркира?
Вито!
Изглеждаш страхотно.
Радвам се да те видя. - И аз.
Това е жена ми Вики. И Джоузеф-младши.
Приятно ми е да се запознаем.
Цялата е от камък.
За мазето ползвах чворест бор.
А дневната… - Какво?
Чворест бор.
Чворест чам. - Вярно, чворест чам.
Вече бъркаш понятията?
Само дневната е към 150 квадрата. - Браво.
Настояваше да е с чамова ламперия. - Да, дърво.
Джоузеф, провери ли дали е кално? - Да.
Пак виж. Не искам някой да затъне.
Знам! Сухо е.
Сутринта лично проверих.
Добре, провери пак. Искам да си сигурен.
За всичко трябва сам да се погрижа. - Така се прави.
Ед, получихме още един сигнал за контрабандна стока от Канада.
Проследихме обаждането до кабина в бар в Детройт, анонимно е.
Прието.
Карл!
Все се криеш, стига! Голям си за криеница, не можеш да се скриеш.
Като отплата за капана в бръснарницата,
направиха Гамбино бос на фамилията на Албърт.
Сега всичко е както трябва да бъде.
Къде е Франк?
Ще дойде. Каза, че не иска да подрани.
Да не попречел на нещо, така каза.
Знаеш го какъв е.
Каза, че това си е твоят ден.
Истински дипломат!
Наистина е твоят ден.
Много се радваме за теб!
Ченгета!
Какво става? - Татко, полиция!
Каква полиция, къде?
Където са паркирани колите.
Записват номерата.
Какви ги приказваш?
Видях ги. - Не!
Още като малчугани ни учеха: "Чуеш ли думата "ченге", хуквай!".
Видяха ме, ще се разбягат.
Не знам защо бягат.
Явно са мътили нещо.
Изпратете насам патрулки.
Искайте им документите.
Прието. Среща на 17-о шосе и Макфол Роуд.
Нахлупвам купонджийската шапка.
Отвори. - Не намирам ключовете.
Мисли, Пол! Живо! - Не ме напрягай.
Носиш ли оръжие? Разкарай го.
Не се мотай, живо! - Не разбирам.
Изхвърли го.
Явно има катастрофа.
Изхвърли ютията и да потегляме.
Мамка му. - Избутай я от калта.
Не помръдва.
Втора кола ни подминава. - Изчакай малко.
Виж: "Ябълкови стопанства". Да отбием за ябълки.
Ти сериозно ли? - Да.
Есен е, сезонът на ябълките.
В този край виреят най-страхотните сортове.
Отбий. - Не знаех, че си земеделец.
Книжката и документите на колата.
Какво, някой да не е обрал банка?
У г-н Барбара ли бяхте? Какво има там?
Не сме длъжни да отговаряме.
Но няма проблем, не крием нищо - Джо боледува, отбихме се да го видим.
Това е.
Ще закъснеем. - Няма.
Аз не искам да закъснея, ти искаш.
Няма как да закъснееш на моето парти.
Мой гост си, как ще закъснееш!
Най-обикновени ябълки.
Искаш ли?
Моля те, не се бави.
Тези са добри.
Искам да видя лична карта, ако обичате.
Тръпнех да ви я покажа.
Някой от вас има ли досие?
Ще отговоря само на въпрос за ръста ми.
Ръст? - 1,8 м.
В книжката ви пише 1,7 м. - Добре, арестувайте ме.
Следвайте инструкциите на полицая.
Здравейте. - Как сте?
Отбийте там.
Хей, спрете!
На пътя сме, ето, там има път.
Може да хванем такси.
Махай за такси, Джо.
Мамка му. - Арестувани сме.
Какво става? - Мамка му.
Не мърдайте.
Полицай, какво има? - Ние сме ловци.
Франк, какво става?
Гледай, пътят е блокиран.
Станало е нещо.
Ще минем и през това.
Няма да бързаме.
Бавно и полека, нали?
За бога, Франк, погледни! - Да.
Всички босове.
Какво става?
Божичко, Франк.
Това са Франк Зито и Джоуи Айда от Филаделфия.
Ето го и Ник Цивела.
Санто Трафиканте. Дошъл е чак от Хавана.
Винаги мисли един ход напред. Винаги мисли един ход напред.
Франк, какво става?
Не знам.
И аз се чудя какво става.
Слава богу.
Не ни спират.
Гледай, гледай.
Не мога да повярвам.
Слава богу, че се забавихме.
Не знам, но има нещо гнило тук.
Франк.
Какво си направил?
Ед, свързвам те със серж. Салерно от спецчастите на Ню Йорк.
Прието.
Страхотна работа. Какво намерихте?
Не е ясно. Не знаем защо се опитаха да ни избягат.
Разбягаха се из полето. Мафиоти от цялата страна.
Имам 63-ма идентифицирани. - Браво, чудесна работа.
Случайно Франк Кастело да е в списъка?
Прочутият Франк Кастело ли? - Същият.
Той е "капо ди тути капи".
Трябва да е там, вероятно е оглавявал срещата.
Не може да не присъства.
Съжалявам, няма съвпадения. Няма Кастело.
Сержант, занасяш ме. Не може да не вписан.
Да не е с друго име? Как беше другото? - Кастиля.
Кастиля. Или Франк Саверио.
Там трябва да е.
Той е най-големият бос.
Съжалявам. Не фигурират нито Кастиля, нито Саверио.
Нещо друго? - Не се връзва.
Бързо събраха две и две.
Събрали всички номера и книжки,
накрая проумяха, че мафията е престъпна организация на национално ниво.
ПОЛИЦИЯТА ПРОВАЛИ МАФИОТСКО СЪБИРАНЕ
При акция на север закопчани 62 мафиоти
По онова време Хувър, шефът на ФБР, отричаше,
че организираната престъпност обхваща страната.
Но благодарение на срещата в Апалачин вече всички разбраха.
Всички вестници пишеха.
Наложи се и той да го признае. И започнаха гоненията.
Като с ефекта на доминото, всичко се срина.
Аз бях крайно внимателен. Не оставих следи.
ОЩЕ ДВАМА В ЗАТВОРА СЛЕД ИЗСЛУШВАНЕТО
И единствената тайна, неразкрита и до днес, е
как шайка невежи имигранти, малолетни престъпници,
които в началото не вдявали английски, са въртели национален бизнес за милиарди,
без ченгетата или политиците да се усетят.
Полицията и политиците знаеха, разбира се.
Плащахме им да не знаят.
Няколко месеца Вито се перчеше като капо ди тути капи,
но ФБР го прибра.
ДЖЕНОВЕЗЕ В ЗАТВОРА ЗА ДРОГА
Осъдиха го на 16 г. за внос и търговия на наркотици.
Разгласата беше огромна, нямаше как някой да се измъкне.
С изключение на някои дреболии, днес всичко е в миналото.
Вито остави Винсънт начело.
Но той пък трябваше да се показва в халат
и да се прави на луд, за да отърве процеса.
Иначе щяха да го обвинят.
Беше невероятно.
Този глупашки халат вършеше работа десетина години,
преди най-накрая да го окошарят.
Умря в затвора.
Дори аз полежах в затвора - нещо около данъците.
По едно време ме изпратиха в Атланта в затвора, където беше Вито.
Всички знаеха за отношенията ни.
Шефът на затвора не искаше междуособици, докато двамата сме там.
Боеше се някой да не реши, че още воюваме, и да ни се стъжни.
Но не се случи нищо. Дори лежахме заедно в Атланта.
Двама старчоци в една килия.
Гледаме да е доволен директорът.
Вито знаеше, че аз сринах системата, свиквайки събирането в Апалачин.
Но вече нямаше значение, всичко бе приключило.
Говорехме си за детството, за миналото…
Беше приятно.
Радвам се, че разговаряхме.
Вито почина през 1969 г.
в болницата на затвора в Спрингфийлд, Мисури,
от сърдечна недостатъчност.
Впрочем, когато Ана почина, положиха я в гробницата на Вито.
Тя го обичаше истински.
Трудно е да повярва човек, но мисля, че е така.
А Боби…
Тя ми купи един от тези прожектори.
Но най-приятното е да се мотая из къщи.
Отглеждам рози. Прекрасни са.
Национално изложение за рози
ПЪРВО МЯСТО
По-евтини са от конете, а миришат по-хубаво.
И ето че Боби ме записала за конкурс!
Спечелих първо място.
Като нищо е подкупила журито!
Боби беше права.
Добре че отидох, беше чудесно.
Бяха все цветари, не знаеха аз кой съм.
И да са знаели, не ги вълнуваше.
Когато ние дойдохме тук, повечето индианци вече бяха избити,
златото - изкопано, петролът - източен.
За нас бяха останали само
жадни американци, подкупни ченгета и политици.
Възползвахме се от това докрай.
Сега времената са други.
А "Рицарите Алто"…
Животът продължава напред.
Това е то.
КЛУБ "РИЦАРИТЕ АЛТО"
Франк Кастело умира на 82 г.
в болница "Докторс Хоспитал" в Ню Йорк през 1973 г.
Жена му е до леглото му.
УМНИ МОМЧЕТА
Превод Албена Христофорова
subs by sub.Trader at subs.sab.bz