И така, днешният сеанс е за десет неща, които харесвате в другия.
Тео, започни ти.
Добре.
Първо, по-добре да живея с нея, отколкото с вълк.
С вълк ли?
Да.
Ами… - Първо, той има ръце.
Гледах документален филм за човек без ръце.
На партньорката му никак не й беше лесно.
Добре е, че той има. - Така си е.
Ръце.
Второ, формата на главата й е донякъде приятна.
Отдалече.
Трето, имам спомен, че някога беше духовита.
Четвърто, ухае приятно… по специални поводи.
Само това измислих.
Второ, дъхът му мирише на аншоа след запой.
Трето, смехът му напомня хриповете на агонизиращо куче.
Четвърто, той е лош баща…
Скапан любовник. Пълен трап.
Неудачник. Загубеняк. Нещастник.
Десето: "Тео - ама че дръвник".
Задачата беше друга.
Това са неща, които мразите. Не е смешно.
Всъщност си е смешно.
Наблюдавам много негодувание и отбранителност.
Неспособност да се извините,
да се покажете уязвими.
Той си е мрънкало, а това е уязвимост.
Нагрубяване.
В Англия е "размяна на остроумия".
Самодоволство, подигравателност, непризнаване на грешки.
Не мисля, че сте способни да решите проблемите си.
Плашещо е как за малко не се изгубихме един друг.
Късметлии сме.
Винаги сме били.
Помниш ли как се запознахме?
Беше хубав ден.
КЪДЕ ЗАПОЧНА ВСИЧКО
За нас това е повод за празник.
Можем да се гордеем с тази сграда.
Поздравления, Дарън!
Наздраве!
Май говори сериозно.
Какво каза, Тео?
Просто си спомних как премахнахме каскадните градински балкони
и лишихме обитателите
на тези 700 безлични кутии
от свеж въздух и гледката на хоризонта,
както и от идеята да се хвърлят през балкона.
Като се замислиш, спасяваме човешки живот.
Да пием за нас!
Балконите са добър пример, Тео.
Долавям някакво огорчение,
но се налага да съобразяваме архитектурните си прищевки
с нуждите на пазара…
Простете.
Просто не искам да се самоубия пред колегите си.
Как бихте го направили?
Да ви се намира много голям нож?
О, да!
Но първо трябва да довърша.
Ще почакам.
Какво е това?
Карпачо с пъстърва.
Момент, опитайте с това.
Господи!
Заслугата не е Негова, а моя.
Дехидратирани боровинки и аншоа. Шефът не позволи да ги включа.
Как се живее така?
Аз - без каскадни балкони, вие - без дехидратирани… работи.
Аз заминавам за Америка да живея свободно и да стана шеф-готвач.
Дали да не дойда и аз?
Още дори не сме правили секс.
До минути ще поправим пропуска.
Съвсем вярно.
Сервиз!
Ела в хладилното помещение…
Тео.
Айви.
субтитри от YavkA.net
ВОЙНАТА НА СЕМЕЙСТВО РОУЗ …една любовна история
МЕНДОСИНО, КАЛИФОРНИЯ
ДЕСЕТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Кой ще изяде шофьора?
Аз!
Тези автобуси са странни. - Защо са червени?
За да се виждат в мъглата.
Вече не е толкова мъгливо, откакто умря Джак Изкормвача.
Опитай "Тауър Бридж", от лакриц е.
Това е черен шоколад, това са малини, а това…
Това е тайна - скариди на прах.
Риба ли?
Изобщо не се усеща. Затвори очи.
Леле! - Нали!
Знам, че е музей,
но трябва да е като платно на кораб
и да се усеща така.
Все едно всеки момент ще връхлетят пирати.
Не, шегувам се.
Искам платното.
Въпросът е как искаш да живееш живота си.
Смело или не? - Татко!
Благодаря, ще ти пратя сметките.
Татко!
Ядем британски забележителности! Бъкингамският дворец с карамел.
Да, разбира се.
Виж, "Биг Бен" на курабийка.
Звучи добре.
Замаях се и езикът ми изтръпна.
Да.
Невероятно. Как иначе.
Дали 40% захароза в кръвта им няма да е проблем?
Не ги лишавай.
Но не е здравословно и ще надебелеят.
Буда е бил дебел.
И е бил велик.
Така си е. - Айви.
Ще се научат да се владеят. Ако ги ограничаваш, ще се вманиачат.
Лошо ми е. - Ето.
Да - едно дете си намира мярката.
Урок усвоен, мярка достигната. Родителски трик от мама.
Майчице. Нищо ти няма.
Защо не признаеш, че грешиш?
Щом сгреша, ще го призная.
Но не и когато построих сградата ти,
бъдещото осмо чудо на света в Северна Калифорния,
от малинов кейк!
Божичко!
Как успя, мамо?
Знаеш как да ме изчеткаш.
Мама не е ли гениална?
Въпросът е реторичен.
Гениална си. - Съгласна съм.
Готова съм за още.
Стомах на Калигула. Караш татко да се гордее.
Готови ли сме?
Изчакайте.
Боже. - Страхотно.
Ще я опитам.
Чакай, има малини.
Започвам! - Мамо, алергична си.
Готова ли си?
О, не.
Гениална съм.
Направо е…
Божествено.
Откачалка.
Отиваме на плаж!
Надпревара! - Само не се давете.
Защо сме тук?
Като се родиха децата, родителското тяло ти писа:
"Зарежи мечтите и си гледай децата и мъжа".
Да, спомням си.
Беше кратко и унищожително.
Наистина.
Погледни това място.
Не работи от година. Малко е отдалечено,
но ми харесва, а пазя парите от онзи проект.
За първа вноска за нашата къща.
Не.
Мила моя, обикновено правиш по седем велики десерта за трима души.
Невероятната готвачка, която си и винаги си искала да бъдеш,
не е мечта, която да умре на семейното разпятие.
Какво гледаш?
И все пак ми харесва.
Може би за две-три вечери седмично.
Божичко, благодаря ти!
Това май беше "да".
Знам как ще го наречем. - Така ли?
ИМАМЕ РАЦИ! БИСТРО ЗА МОРСКИ ДАРОВЕ
Здравейте.
Какви хубавци.
Прелест! - Благодаря!
Господине, не приемаме талони.
Приемаме.
За домашни потреби е.
Става.
Джеф, в сряда няма да работим. Хати има мач.
Да, разбира се.
Чао, Джефри! Помни, че ме обичаш.
Натоварен обяд? - Без човешко присъствие.
Дали не е заради името? Звучи като "Имаме хламидии".
Запомня се.
Къде ще се видим с американските ни приятели?
СТРЕЛБИЩЕ
Бари.
Ето ги.
Как сте? Разтревожих се.
Закъснявате. - Извинявай.
Така сте изгубили Войната за независимост.
Най-сетне дойдохте.
Да. - Вижте само.
Да го направим, копеле!
Всъщност това не е позволено.
Елате.
Никога няма да свикна с това.
Няма нищо, ще бъде забавно.
По дяволите!
Записал съм ви.
Орлетата кацнаха.
Здрасти!
Здравейте! - Здравей, Сали!
Имат си свое оръжие. - И още как.
Здравейте! Как сте?
Искам да знаете,
че съм против оръжията.
Тук съм иронично.
Това е моят протест срещу оръжията.
Искаш ли "Глок"?
Баща ми уби нападател с този.
А може да ви заема моя прекрасен "Смит енд Уесън".
Ще взема този черен красавец, който вече е убивал.
Имам нещо за теб.
Тук сте от десет години, време е.
Аз…
Леле, Бари.
Много мило.
Не ме предупреди.
Казах ти няколко пъти. - Не мънкай, скъпи.
Всички мразим оръжията,
но всички си имат.
Нужни са за защита.
Внимавай, спусъкът е чувствителен.
Идеалната последователност - слабини, лакът, дясно око, в този ред.
Облегни се.
Пет попадения в ларинкса!
Това много го радва. - Казахме - първо в слабините.
А аз промених реда и печеля.
Хайде, Тео и Айви!
Добре.
Това е моята дистанция.
Бързо, ще избяга!
Нямам търпение да видя сградата, Тео.
Благодаря, Сали. - Всички говорят за това.
Дали Тео Роуз ще улови морската ни история
в стомана, бетон и дърво.
Знаете ли, може и да успея.
Островът е историческо място.
Споменаха ми.
Не се дъни. Това споменаха ли ти?
Един мъж ни го изкрещя на улицата.
Точно.
На чертежите изглежда адски красиво.
Благодаря.
На мен ми се стори скалъпено и опростено
в опита му да претвори историята на Калифорния по забавен начин.
Без да се засягаш. Има ли съгласни? - Рори.
Не се засягам, още повече, че дълбоко грешиш.
Сградите трябва да са забавни,
да изглеждат временни, хаотични, живи и прелестни.
Да ни напомнят, че трябва да сме най-доброто от себе си.
Господи.
Не съм съгласен, но ти желая успех.
Радвам се за теб, Теодор.
Какво ти става, Рори?
Нищо. - Той е гост.
Просто бях откровен. Като между архитекти.
Та той е звезда!
Съжалявам, такъв съм си.
Радваме се за теб, Тео.
Винаги съм си знаела, че ще направиш нещо специално.
Откъде знаеше? - Сега може и да го направиш.
За Тео!
Да, за Тео!
Благодаря.
Странно.
Трябва да вдигна.
Какво? - Да се махаме оттук.
Добре.
Божичко.
Майчице, това е много сериозно.
Не, идваме, да.
Трябва да вървим.
Какво става?
Преди години в Англия
помогнахме на затворник, който се укриваше в мочурищата.
Носехме му храна, четяхме му сонети, а после той изчезна.
Сега се е появил в дома ни тук
с раница, пълна с кокаин, и сабя.
Ще… ви се обадим.
Обадете се, ако ви трябва помощ за кокаина.
Сериозно - раница с кокаин и сабя?
Благодаря ти за нескопосната лъжа. - За теб всичко, скъпа.
Вярвам ти.
Истина е.
В морския музей архитектът Тео Роуз
създава нова форма,
авангарден дизайн в прослава на мореплавателите,
отправили се в неизвестното.
От Калифорния те са отплавали в открито море,
изпълнени с кураж и водени от любопитство.
Чувствах, че и сградата трябва да носи същия дух.
Ето го и него.
Тео!
Удивителна сграда, приятелю!
Ще оставиш неизличима следа.
Благодаря ти.
Не всички хора успяват.
Повечето се бъхтят, дърдорят и правят скучен секс.
Не оставят и драскотина.
Започваш да се питаш какъв е смисълът.
Добре ли си?
Да, всичко е супер.
Чух го в някакъв подкаст.
Рекох си: "Добре че не се отнася за мен!"
Северна Калифорния е застигната от невиждана буря.
Главните магистрали са затворени
заради поройните дъждове и силния вятър.
Майчице.
Секундичка.
Затворили са магистралата и са отклонили движението оттук.
Това са истински клиенти.
Стига бе.
Наистина е тя.
Прощавай за израза, ама вятърът яко е опънал платното.
Да.
Айви е.
Здравей.
Дойдоха хора.
Кулинарният критик на "Сан Франциско Кроникъл" е тук.
Прекрасно!
Не, не е прекрасно. Лошо е, че има хора.
Още по-лошо е, че тя е тук.
Напушена ли си?
Да…
Огъва ли се?
Слушай, ще се справиш.
Не мисля. Аз май…
Мисля да подпаля кухнята и всичко да пламне, за да се разкарат.
Няма страшно.
Никоя критика не може да навреди на бизнес с 30 клиенти седмично.
Май си прав.
Готви, както готвиш за мен.
Все едно си прося секс.
Да!
Добре.
Обичам те.
Ако някога ме напуснеш, може ли първо да ме убиеш?
Дадено.
Добре, благодаря, чао.
Не.
Боже мой!
Това нещо пада.
Всичко ще бъде наред.
Това е платно, създадено е да се ветрее.
Няма да падне. - Май ще падне.
Няма да падне. Стига сте снимали!
Приятно местенце.
Изяжте това, после това.
Това изцеждате тук. А това е сол, която си приготвям.
Първия път получих оргазъм, но нищо не обещавам.
Сексуалността е нещо много индивидуално…
Хапнете и си вървете. Довиждане.
Спокойно, няма да падне.
Спрете! - Не снимайте приятеля ми!
Не снимайте! Сериозно, недейте!
Стига вече!
Господи!
Не!
Получих раци и бяха страхотни!
Тео!
Не снимайте! - Няма да падне!
Стига вече!
Няма да падне.
Господи! Моля ви!
Спри.
Стига, не е смешно.
Здравей!
Мамка му! Не, не!
Цяла нощ ли гледаш това?
Не ме снимайте! - Може би.
Това нещо пада.
Стига си гледал.
Не разбирам, трябваше да издържи.
Бурята беше ужасна.
Евтина стомана или… нещо друго?
Исках да се движи, но не и да отплава.
Добре ли си наистина?
Да, всичко е наред.
Минало-заминало, просто дребна спънка.
Извинявай, май щеше да ми казваш нещо.
Не помня какво беше.
Какво пише критичката?
Нищо кой знае какво.
Сега си имаш други грижи. - Айви.
Това е чудесно! - Някаква тъпа рецензия.
Също като при теб, скъпи - до утре ще е забравено.
Днес е новина, утре е амбалажна хартия.
Той добре ли е? Какво казва?
Не изглежда добре, но ми е неудобно да питам.
Ти си му жена.
Освен това не се церемониш.
Той е смазан и засрамен.
Няма да го тормозя, като го разпитвам за това.
НЯМА ДА ПАДНЕ
Каза, че ще обядваме в бистрото.
Хайде, татко.
Добре, отивам да се облека.
Божичко!
Ела отвън за малко.
Здравейте!
Какво искат?
Храна.
Твоята храна.
Знаете ли какво, хайде да попеем.
Добре.
Да изпеем ли "Банани"?
Да. - Определено.
Сега оперно.
Не, съжалявам.
Сайтът блокира. Пълни сме за два месеца напред.
Много съжалявам.
Може да работим и повече дни седмично.
Да, добре.
Валят бакшиши, сякаш съм стриптийзьор и в града има панаир.
Сервиз, Джефри.
Идвам!
Ало?
Здравей, Тео.
Здрасти, Дейв.
Привет, шефе. Как си?
Добре че няма пострадали. Ти как си?
Добре съм. Ще работя с нови сили.
Не и при нас.
Казах ти, че е опасно да слагаме шибано платно на покрива.
Инженерите обвиняват теб.
Някой трябва да опере пешкира.
Съчувствам ти. Някой друг би бил суициден.
Такъв ли си, татко? - Какво? Не!
Какво е "суициден"?
Ще се самоубие. - Заради сградата ли?
Мамка му, с децата ли си?
Не го слушайте.
Добре съм.
Просто някаква си сграда.
Даже не ми пука.
Затова ли падна, понеже не ти е пукало ли?
Не, вложих там душата си, беше всичко за мен.
Мамка му.
Проклетото платно!
Самоубива ли се?
Не мога да видя.
Децата.
Здрасти, мамо!
Здравейте!
Погледнете само!
Защо си мръсен и проскубан?
Така ли? Странно.
Карах с отворени прозорци и духаше.
Всъщност го уволниха.
И е суициден. Сираци ли ще бъдем?
Не, ще имате мен.
Уволнен ли си? - Къш!
Заета си. Ще седнем да хапнем, а аз ще търся работа.
Добре ли си?
Да, съвсем добре съм. Както казваше баба,
"Животът е жесток, умираш в мъки и утехата никога не идва".
Явно съм имал твърде големи очаквания.
Господи.
Сервирате ли "Негрони" и има ли лимит на броя?
Отивай да седнеш.
Печеля. - Не.
Да.
Казах ти.
Здравейте. - Браво!
Благодаря.
Благодаря, че дойдохте.
Обожават те.
Чувствам се неловко. - Не, страхотно е.
Добре ли си?
Наистина ли те уволниха? - Да.
Тео, много съжалявам.
Ами…
няма какво да го мислим. Важното е, че ти обираш точките.
Тъкмо ще си починеш.
И без това никой няма да ме наеме скоро.
Може да отварям по-често. Телефоните прегряха.
Може аз да плащам сметките известно време,
а ти ще гледаш децата.
Бих могъл да изграждам деца вместо къщи.
Харесва ми колко са волни.
Радвай им се, докато можеш, защото скоро ще ги арестуват.
Ще бъде само временно, не завинаги.
Може би твърде дълго потисках своя гений.
Винаги съм го казвал.
Заедно сме несломими, Тео.
И това съм казвал винаги.
Успех!
Сервитьор. Сервитьор.
Готвач.
Направи го ти. - Ти трябва.
Ти си шефът.
Трябва да го чуят от теб.
Аз съм Айви, а вие сте персоналът.
Не си падам много по йерархии.
Така че това е.
Бъдете добри.
Добре, свободни сте.
Беше вдъхновяващо.
Все едно Обама беше тук.
Здравейте, деца.
Татко е тук.
Аз се грижа за хора. Това е служба, а тя носи радост.
Няма радост в бремето на очакванията ми към себе си,
вечно да съм втренчен в пъпа си,
само "аз, аз, аз"!
Моята сграда, моята кариера, моето самочувствие.
Докъде ни докара жаждата за постижения?
Тя е като танцуващ сляп великан.
Климатична криза, умираща Земя,
неравенство, еднотипни къщи, безкраен растеж
и автомати за мъфини.
Това ли искаш, проклет токсичен мъжкар,
с твоя амбициозен и пълен с отрова еякулат,
изцъркан в лицето на човечеството? Не, не го искам.
Дали е добре?
Това май му помага.
Искам да съм част от промяната.
Елате тук, милички.
Всичко ще бъде наред.
Не, повече от наред.
Интервален спринт, старт!
Ляв завой, червейчетата ми!
Трябват ми лимони. Ще ми донесе ли някой?
Имате ли резервация? - Има готови поръчки.
И се потя като прасе.
Джейн!
Прощавайте.
Тази страст е похвална.
Да знаете, че води до брак и деца.
Това сигурно е забранено заради хигиената.
Само не пипайте друго освен другия.
Така. Свободно.
Продължете. Много добре.
Супер!
Мама изкара добри кинти.
Сто трийсет и четири клиенти.
Жънеш феноменален успех!
Наистина. - Така е.
Искам по-големи шорти.
Повече хора - повече пари.
Каква вечер. - Да.
Благодаря.
Бихте ли изчакали, моля?
Ще се снимаш ли за "Ню Йорк Мегъзийн"?
Гола ли? - Едва ли.
Всякак става.
Отивам да се просна в леглото. - Почини си.
Здравейте!
Липсвахте ми.
Вижте какво ви нося.
Сладоледени сандвичи с шоколад и боровинки!
Не можем.
Не става.
Какво?
Подписахме договор с татко.
По-скоро е поет ангажимент.
Така е.
Ясно.
Да ги хапнем, докато обсъждаме колко нелепо е това.
Той каза, че тя ще го направи.
Просто отказваме учтиво.
Отказваме учтиво.
Подписали са договор?
По-скоро е поет ангажимент.
Децата трябва да се забавляват.
Да работиш за постигане на цел, е забавно.
Не, забавни са сладоледените сандвичи посред нощ.
Не и ако пречат на целта.
Не ще ги скършиш в сляпо подчинение, както казва Буковски.
Четеш им Буковски? Те не го разбират.
Трябва да четат "Хари Потър" или Доктор Сюс.
Май си леко превъзбудена.
Не очаквах да се караме за децата.
Очаквах, че ще ги извайваш нежно и любящо.
Добре. Деца!
Освобождавам ви от задължението.
Всичко е наред.
Подписахме договор. - Поехме ангажимент.
Но не е нужно.
Тогава какъв е смисълът?
На какво ни учи това?
Това е шибан лош урок.
Откъде се взе тази дума?
Чух те да я казваш на татко и много ме изкефи.
Не, това… не е вярно.
Връщайте се в леглата.
Браво на теб, Айви.
Лягам си.
Предполагам, че сексът отпада?
Правилно предполагаш.
А какво ще кажеш за тричасов безрезултатен спор?
Много смешно.
Извинявай, трябваше да ти кажа.
Просто подходът ни е различен.
Те ми липсват.
Утре може да тичат до бистрото, тъкмо ще си навъртят километрите.
Боже.
По някакъв странен начин това им харесва.
Добре. Секс.
Но първо ме довърши, за да си поспя.
Мед ти капе от устата.
Приятно е, нали?
Не! - Не!
Болката е слабостта, която напуска тялото.
Хайде, хайде.
Наближаваме ли?
Да, две деца. Същински ангелчета.
Понякога ми се струва, че сякаш ще разперят крилца
и ще се върнат в рая.
Дейвид Чанг наистина ли ще дойде? - Мисля, че да.
Ще го наклониш ли леко към мен?
Чудесно.
Като някаква чума са.
Ще ми покажеш ли някоя?
Как умират?
Балсамът ги зашеметява, после ги махам от гребена
и им троша вратовете.
Страхотно.
Ало? - Познай къде съм.
Отвън, понеже е твой ред да пишеш домашни с децата?
Не позна. Летя за Ел Ей с Дейвид Чанг.
След фотосесията той каза:
"Да вървим в Ел Ей да вечеряме с Нанси Силвъртън".
Ясно, страхотно. - Нали?
Малко хамон и още шампанско, моля.
Утре ще ловим риба и ще си я печем на плажа.
Ще го пусна в инстаграма си. - Ще следя.
Кога се връщаш, утре ли?
Да, трябваше първо да те питам.
Нямаше да е зле.
После си казах: разрешение ли да искам? Нали искаме да се обичаме
и да позволяваме на другия да сграбчва шансовете в живота си?
Да. Реторичен въпрос с уловка.
Но да, да, разбира се.
Как мина твоят ден, скъпи? Как са децата?
Съседското куче се изсра в прането, децата имат въшки
и ми трепери лявото око,
настинал съм… - Какво каза?
Нищо, нищо, забавлявай се.
Обичам те с това твое голямо сърце.
Благодаря.
Обичам ви, деца! Ще звънна довечера.
Защо й се сърдиш така?
Защото съм кретен.
Благодаря, Леон. Чао!
Не бъди кретен.
Не бъди кретен, радвай се за нея.
Здравей, скъпи!
Здрасти.
Каква нощ! Не помня откога не се бях забавлявала така.
Забавление. Страхотно.
Срещнах се с изключителни хора, които вършат нещо.
Замислят изумителни неща.
Те са там навън и вършат разни неща.
Така ли?
Това тон ли беше?
Не, само пране, на което отделих цял час.
По пътя насам мислех как ще те чукам.
Хубаво наистина. Да.
Само че…
аз се скъсвам от работа.
Предпочиташ да оправяш това, а не мен? И аз работя много.
И го оценявам.
Така ли? - Така.
А ти каза ли, че оценяваш, че се скъсвам от работа? Не.
Затова въпросът е: ти оценяваш ли го?
Оценявам го, скъпи.
Прозвуча с половин уста,
беше като изпросено.
Просто се забавлявах. Яд ли те е?
Напротив, много се радвам.
Донесох ти нещо.
Ходила си в "Бобс". - Да.
Час и половина в трафика на Ел Ей, за да ти взема понички от "Бобс".
По дяволите.
Какво безхаберие от моя страна.
Направо ме удари в земята, нали?
И още как.
Много съжалявам.
Завиждах и ме беше яд, че се забавляваш,
и това не е гот, не е секси.
Знам, няма нищо.
Хапвай, сладкишче. После ще правим захаросан секс.
Моят ли е? Не, твоят. Джейн е.
"Взе ли от поничките на "Бобс"? Идеята за сладолед в поничка е велика.
Хайде да я изпробваме в 10 ч. Целувки."
Да.
Наистина са за теб. Първо се сетих да ти ги взема,
а после дойде идеята за сладоледа…
Така беше.
42, 43,
44, 45, 46, 47,
48, 49, 50.
Страшни медали.
Изобщо не ги свалят.
Защо, нали са щатски шампиони?
Радвайте се на славата си!
Радваме се!
Един ден славата ще свърши, но…
Работата продължава!
Не изглеждате много добре.
Енергиите ви направо се бият.
Нали? - Точно.
Добра интуиция, браво. - Благодаря, скъпа.
Много ли е зле, Тео?
Какво?
Всичко си е супер.
Бистрото е пълен фурор, а децата жънат успехи.
Не спират да тренират, докато не започнат да повръщат.
Това се казва всеотдайност.
Много ми харесва всъщност.
Да.
Но ти си оставаш неудачник, а това не се харесва на жените.
Надушвам проблеми. - И аз.
Да.
Ако ти трябва приятелско рамо или пък меко бедро…
Да.
Какво?
Шегувам се.
Как ще те чукам…
С Айви сме си много добре.
Сериозна работа.
Как изобщо… - Не знам.
Наред ли е всичко?
Да, защо?
Между вас се долавя подмолно течение от недоволство.
По това течение може да плава лодка.
Така ли? Заета съм, не съм забелязала.
Айви, една връзка трябва да се цени и обгрижва.
Не духаш ли на случайни тираджии на паркинга?
И за тези десет минути
аз ги ценя и обгрижвам.
Добре сме.
Всички явно смятат… - Че се мразим ли?
Нарекоха го "подмолно течение от недоволство", но да. Луда работа.
Понякога наистина те мразя.
Забавно.
Не, сериозно.
Какво? - Не ти ли се случва
цялото ти тяло да е залято от опияняващи вълни на омраза?
Божичко!
Сериозно ли? Мислех, че е при всички женени.
Просто го оставяш да премине
като вълна, която се разбива на някой тихоокеански бряг.
Просто го загърбвам.
Загърбваш омразата към мен?
Спорадичната омраза към теб.
Наистина ли не си я изпитвала към мен?
Онзи ден си помислих, че ако ти и Чарлс Менсън ме поканите на пикник,
бих отишла с Чарли.
С Чарлс Менсън.
В някой от добрите му дни.
От дните му с "Бийч Бойс", а не от дните му на масов убиец?
Не го приемай лично.
Менсън.
Май си прав за омразата.
Да.
Мислиш ли, че трябва да потърсим причината?
Щом е нормално, не мисля.
Ясно. Добре.
Просто работя твърде много.
И децата. Обожавам ги, но ми изцеждат силиците.
И… още обичам нас.
Аз мразя всички освен нас.
Аз също. Липсваш ми.
И ти ми липсваш.
Да направим нещо.
Да избягаме?
Няма деца, няма работа.
В Ню Йорк. Само аз и ти.
Замайвам се, като си помисля.
Наздраве!
Много съм уморена.
Поспи.
Не, искам да съм с теб.
Заспивай.
Тук съм.
Тео.
Здравей!
Сали.
Как си?
Много съм добре, благодаря.
Ти как си? - Страхотно.
Проектирам жесток нов кампус за фирма от Силициевата долина.
Това е чудесно.
А ти?
Частна практика.
Не е зле.
Боже, онзи ужасен запис.
"Няма да падне. Няма да падне."
Да, забавно е.
Вече забравих за това, както и повечето хора.
Никой не е забравил.
Поне в нашия бранш.
Но стига за теб. Погледни.
Да ти кажа ли бюджета?
Добре. - Не мога.
Мамка му.
Мамка му!
Добре ли сте?
Здравейте. Два скоча, моля.
Чух шум.
Шум ли? В опасност ли сме?
Не, аз… - Слава богу.
И така, два скоча.
Да я събудя ли?
В грижовния брак добрият партньор изпива питието на спящия.
Тя ще пие още едно.
Аз също.
Моля ви! - Върнете ми ги!
Не! Ще ви помоля още веднъж.
Върнете ми ги! - Не, моля ви!
Открадна ми скиците. - Какво става?
Тео? - Тя изхвърли скиците ми на боклука.
Вършех си работата. - Тя не е да карате неща да изчезват.
За бога, Тео, колко си пиян?
Пиян до козирката всъщност.
Какво?
Ето, казах ли ти?
Слава богу. Имате ли електрошок?
Как е махмурлукът?
Разсейва ме от унижението.
Съжалявам за всичко.
Няма нищо.
Вечерята е чак след няколко часа.
Оли Дабус видял инстаграма ми и ме покани,
а до вечеря има време. - О, не.
Бих се радвала да дойдеш.
Отивай, скъпа.
Те са много забавни, няма да е по работа.
Мисля да…
проверя резултатите от голфа, за които не ми пука.
Върви да жънеш овации. Ще се видим на вечеря.
Добре, връщам се за вечеря.
После няма да се целуваме.
Толкова е красиво.
Каква прелест.
Да, да.
Построили сте си и някои страхотни сгради.
Браво на вас.
Благодаря!
Благодаря.
Тео!
Теони.
Теодорус. Тео.
Здравей.
Животът ти сервира удари.
Някои падат.
Едни стават, други - не и си казваш:
"Мамка му, падна ми се от тези, които не стават".
Не, аз ставам за децата ни.
Ставам посред нощ и рано сутрин…
Не се жегвай, само си говоря.
Ще повърна.
Чудно.
Както и да е, няма да го правя на въпрос.
Но ми писна това да е лайтмотивът на живота ни.
Ти се провали. Преодолей го или го приеми.
Добре, става.
Ще си полежа тук.
Да, направи го.
А аз ще се опитам да не те халосам с нещо тежко.
Такава си идиотка, Айви. Върви и му се извини.
Пияна идиотка.
Господи.
Напрежението е голямо и е леко нереалистично
да очакваш човек винаги да си мери приказките
в такъв дълъг брак.
Това извинение ли е?
Да, както и философско размишление.
Извинявай, не ми се говори повече.
Колко зряло.
Тези деца нямат ли нормални дрехи?
Прекрасни са.
Къщата мечта.
Благодаря.
Дали да не се разменим вече обратно?
Ще се върна на работа, а ти - към любимите си занимания -
да готвиш като за цяла казарма и да пушиш трева край морето.
Ще можеш ли да си намериш работа?
Питам съвсем информативно.
Сигурно ще трябва да започна пак от дъното.
Непоносимо е, но ще стисна зъби,
защото това е призванието ми.
Запознах се с човек, който иска да ми стане партньор
и да отворим още ресторанти като Дейвид Чанг.
Да…
Значи не искаш да се сменим?
Като феминистка не мога.
А като влюбена в работата си
и пристрастена към всеобщото обожание, не мога.
Ясно. Значи аз искам това, а ти - онова.
Някой трябва да се пожертва на брачния олтар, но…
Кой ли ще е той?
Освен ако…
Хареса ли ти напрегнатата пауза? Щеше ли да се предадеш?
Аз… - Не отговаряй.
Видях нещо, което може да помогне.
Ела.
Още малко.
Добре.
Спри тук.
Сега погледни.
Искам да ни построиш най-изумителната къща.
Тук ли? Сега?
Ами егото ми, гадната ми работа
и бавното ми завръщане?
Защо не покажеш на света, че си гений?
И на теб - че не съм неудачник.
Роден си да строиш.
По джоба ни ли е?
Ако разширя бизнеса си.
Айви, това е…
Кажи го, заслужих си го.
Изгряващата звезда Айви Роуз
Готви шеф Айви Роуз
Най-добрите раци!
"Най-добрата храна!" "Тичайте за раци!"
МЕНДОСИНО
САН ФРАНЦИСКО
ЛОС АНДЖЕЛИС
Трябва винаги да виждаме морето.
Разбира се.
3 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Раз, два, три, четири.
Раз, два…
Продължавайте!
Тео!
Ще стане невероятна.
Красиво е. - Шегуваш ли се?
Айви ти върна топките.
Това е като втори шанс.
На двайсет и девет
бях диагностицирана с автоимунно заболяване.
Беше ужасно, направо откачих.
Започнах безразборен секс… - Скъпа, стига вече.
Хроничните гъбички не са автоимунно заболяване.
Но беше болезнено.
Тео, сега ще си върнеш всичко и ще заживеете щастливо.
Искам да направя нещо достойно за Айви,
за да знае, че не съм някаква огромна грешка.
Да. - Колко мило.
Дай да те прегърна.
Сладур такъв.
Някой се нуждае от прегръдка. - Благодаря.
Това е малко повече от прегръдка.
Отваряме брака си.
Още го обсъждаме, глупаче.
Скъпа?
Скъпа.
При къщата съм. Кога откриваме в Чикаго?
Ще се чуеш с тях в 16 ч.
Изпращам ти сметките за къщата.
Ако мога да си позволя личен коментар,
жено, свий му малко юздите.
Искам да му дам шанс.
Какво? - Именно.
Ирландски мъх за 28 бона?
За западния покрив.
В Америка няма ли мъх?
Не и така изумително зелен като ирландския.
Зеленото, с което плащам този мъх, също е изумително.
Нужен ни е за цялостната визия.
Разбираш ли, че парите ни не са неограничени?
Скъпа, показах ли ти дървото в стъклена витрина?
Това беше грубо.
Господи.
Келеш!
Айви,
коя от трите плочки ти харесва най-много?
Ще бъдат зад печката на дърва.
Харесва ми.
Коя от трите?
Сега ги пращам.
Дори не ги погледна.
Какво? - Опитвам се да говоря с теб,
а ти вдигаш…
Казах на Флора, че получихме бюджета.
О, бюджета.
Като стана дума за бюджета,
включи и масата, която купих от испански манастир от 15-и век.
В нея е вградена кама от испанската инквизиция.
Скъпичка е, но е много важна за…
Айви!
Само проверявах.
За бога, Айви.
Понякога си такова дете.
Мамо? Татко?
Имаме ли мляко?
Разбира се, скъпи. - Имаме, скъпи.
Да.
И раз, и два, и три, и четири.
Здравейте!
Мамо?
И аз идвам.
Добре, супер.
Ще правим интервални спринтове на 2000 метра.
И една новина.
Вчера ми дойде за пръв път.
Миличка! Всичко наред ли беше?
Бях с бял бански на парти с басейн.
Беше отвратително.
Всички зяпаха, аз се разплаках.
Защо не ми се обади?
Звъннах на татко. Той беше чудесен.
Чудесен, значи.
Откъде знаеше какво да правиш?
Интуитивно родителство.
От "Гугъл".
Хайде, вие двамата. Старт!
Не е за вярване, че й е дошло.
Беше си драма.
Не беше на себе си горката.
Иска ми се да бях там.
Но вечно те няма, нали?
Затваряй си тъпата уста.
Татко!
Идваш ли?
Здравей, мамо. - Здравей, скъпа.
Много си хубава.
Сияеш. - От потта е.
Какво си правила? - Катерих огради
за гръбна мускулатура и концентрация.
Супер.
Да не избягваш татко?
Не, само се усамотих за малко.
Трябва ви помощ.
Това е нелепо.
Хати, време е за протеините ти.
Не му казвай, че съм тук.
Мама е тук.
Портаджийка.
Извинявай.
Но още те обичам.
И аз те обичам.
Нямаш ли усещането, че сме в капан?
Сякаш сме създали крайно сложна
бръмчаща машина, от която не можем да слезем.
Ами ако зарежем всичко и заминем за Южна Америка?
Няма да ти е лесно да ги убедиш.
Прицелили са се в стипендии в Маями.
За това говоря. Те са на тринайсет и вече искат да напуснат дома.
А сякаш вчера бяха на шест.
Просто си уморена.
Сега сме в трудния период.
Защото ако е лесният, по-добре ме гръмни.
Става.
Много бързо се съгласи.
Пълен трап. Неудачник. Загубеняк. Нещастник.
Десето: "Тео - ама че дръвник".
Задачата беше друга.
Наблюдавам много негодувание,
самодоволство, подигравателност, непризнаване на грешки.
Не мисля, че сте способни да решите проблемите си.
Позволено ли е да го казвате?
Непрофесионално е.
Това е професионална небрежност.
Моля? Не… - Очакваме сериозна отстъпка.
Времето изтече. - Така ли?
Беше забавно. - Много забавно.
Очаквам да ми валидирате паркинга.
Възмутително. - Пълна шарлатанка.
Страшен списък. - Благодаря, скъпи. И твоят не е зле.
Можем да сме и по-мили.
Аз мога да бъда.
Аз също.
Да опитаме.
Татко! Влязохме!
Приети сме в Маями!
На пълна стипендия! - Да!
Моите генийчета! Да!
Да го отпразнуваме с палачинки!
Работата продължава!
Да.
Вече ми липсвате.
Ела тук, шампионе!
Довиждане. - Чао, скъпа.
Обичам те.
Ще се обадим, щом пристигнем. - Да.
Да, моля те.
Да не забравите да се разтегнете, както ви учих,
щом слезете от самолета.
Чао.
Обичам ви. - Чао, обичам ви.
Чао!
Слава богу, заминаха.
Шегувам се.
Хати е.
Забравих. Ще ми обясниш ли пак за храненето?
За храненето. Да, разбира се.
Това е, все едно си заек в бюфет в Лас Вегас.
Първо ще отидеш при салатите, нали?
Мисли като заек и яж много зеленчуци.
Внимавай много със скоковете на кръвната захар.
Първо - протеините, после - въглехидратите.
Все едно си тираджия.
Джейн, да отворим още един ресторант.
Запали огъня, Хал.
И увеличи музиката с пет процента.
Изглежда чудесно. Шампанско?
Не, благодаря, наливам се с "Негрони".
Ще продължа на него.
Приближава кола. Сребристо "Ауди". Двама гости.
Още ме побиват тръпки от него.
Благодаря, Хал.
Хал, искаш ли "Негрони"?
Нямам желания и нужди.
Ожени се за мен.
Много смешно.
Майчице.
Зеленият мъх на покрива
и синята арка на къщата на фона на суровия океан.
Харесва ми как дневната
е гравитационен център на целия ансамбъл.
Нали знаете, че нищо не ви разбираме?
Получи шанс да въплътиш визиите си и се справи блестящо.
Не очаквах възвръщането на силата на един бял мъж да е толкова затрогващо.
Как си?
Страхотно.
Къщата е…
такава прелест.
Той е истински гений.
Защо печката е стара и скапана?
Не е.
Това е печката на Джулия Чайлд от Франция.
Купих я на търг.
Стига бе! - Знам.
Тя е едно крехко бижу. - Невероятно.
Джулия Чайлд. - Да.
Мъртва е, нали?
Гадно ли се изказах?
Не. По-добре се върни при другите.
Рендосвам фенел и трябва да се съсредоточа,
за да не си рендосам китките в салатата.
Не ти ли се иска да се отпуснеш?
Затова англичаните са измислили потискането на чувствата.
Колко си суха.
Само когато мъжът ми ме гледа.
Ето, пак.
Затвори очи.
Обичам те, малката.
Какво яко място за самоубийство.
Красота.
Връщам се вътре
да гледам как стената се заявява в пространството.
И аз искам да видя.
Е, приятелю, създал си нещо, което наричам "съвсем прилична къща".
Поласкан съм. - Дано не съм прекалил.
Стига ми това, че вече ще влизаш в дома си натъжен.
Това е така много отдавна.
Как върви семейният живот?
Ами… бива.
Толкова ли е зле?
Надявах се къщата да помогне по своя тих и приличен начин.
На колко години е проклетата печка?
Не гледай тъпата печка.
Това не е ли пасивна агресия?
При цялата красота тя домъква печката на Джулия Чайлд?
Понякога печката е просто печка.
Звучи зле.
Няма проблем.
Скъпи, ще ми донесеш ли "Негрони"?
Вече си имаш.
Бог ми е дал две ръце.
Мислех, че е за да ми правиш чекия, докато смучеш "Негрони".
Шегувам се. Гади й се при вида на голото ми тяло.
Обожавам те. - Бари.
Ама че хора…
Чакай. Моля те, кажи го пак.
Сутрин си поръчвал уиски и чирози
и бил ужасен с персонала. - Страхотно е.
"Чироз" някакъв вид секс ли е?
Ако си от торите, определено.
Не знам какво значи.
Много важно, Сал, просто звучи добре.
А аз все така си умирам по този акцент.
Прави нещо с моята…
Путка?
Нямаше ли да кажеш това?
Моя грешка.
Хайде да ядем!
Още "Негрони"? - Имам си.
Това имах предвид.
Твърде деликатно говориш на човек, изпил четири.
Може ли да спомена чудния дървен слон в стаята?
Прекрасна маса, погледнете само.
Да, 15-и век, от испански манастир.
Камата е използвана от испанската инквизиция.
Яко, нали?
И някога е била покрита с кръвта на изтезаван еретик?
Така сияеща ли се будиш, Айви?
Всъщност да.
Късметлии сме.
Много сме благодарни.
За тази удивителна къща и за теб, скъпа!
Не, за теб. - Не, за теб.
Не. За теб.
Много сте сладки.
Като торба с котенца.
Край бушуваща река.
Това не го разбрах.
Благодаря ти, Айви, че направи всичко това възможно.
Звучи саркастично, но говори сериозно.
От акцента е.
Акцентът обърква. Понякога Айви ми е бясна, а аз не разбирам.
Понякога той ми го слага, а аз не разбирам.
Започна да става весело.
Значи да гаврътна това заедно с мидата ли?
Да, това е японска водка с естрагон
за горчив привкус.
Айви оставя по малко от себе си във всичко, което прави.
Много сладко се джавкате.
Сали, да опитаме и ние.
Добре.
Защо не опиташ да не ме чукаш отзад, докато ме душиш, дрисльо?
Ти си.
Пачавра.
Така, нали?
Много е яко.
Вие нали това правите?
Аз не съм експертът. Айви?
Затова нямам приятели.
Трябва да поканите "Архитектурен дайджест".
Благодаря, но не държа на овациите.
Вече не.
Сигурно.
Децата заминаха, нали?
Как ви се струва?
Тежко? Мъчително? Освобождаващо?
Толкова ли са големи вече?
Не, не.
Имат големи физически дарби
и спечелиха стипендии в Маями
за отличили се спортисти.
На тринайсет.
Удивително. - Беше мечтата им.
Дали?
Разбирам ви. Като наехме сурогатна майка,
а тя забременя и яде суши на някакво летище,
трябваше да я освободим. - Пак ли…
Беше гадно, получих уртикария.
Обринах се жестоко от цялата тази мъка.
Още ми е прясно.
Разбирам те, миличка.
Вече девет ли станаха ресторантите ви?
Станахме империя.
Тя спечели наградата "Джеймс Биърд".
Нещо като "Оскар" за храна.
Вярно е. - Знам за тази награда.
Имахме късмет, че открихме пазарна ниша.
Изискано, но не префърцунено. Обхващаме голяма демографска група.
Искаме да продължим на юг.
Като похода на Шърман, но с лигавчета за омари.
Прощавай, да не отвлякох вниманието от теб? Отегчи ли се?
Гостите се отегчиха, скъпа,
от твоя монотонен, разяждащ нарцисизъм.
Пак го правят, страхотно!
Ей, мухльо, напълни ми чашата
така, както не можеш да ме изпълниш с пишлето си.
Това не прозвуча забавно. Беше си направо гадно.
Защо не се разцивриш, както като умря кучето ти, женчо?
Какво беше това?
Аз съм емпат и започна да ми става зле.
Недей, Ейми е алергична към трева.
А аз съм алергична към Ейми.
Виж, получих обрив.
Много смешно. Нека да се държим добре.
Пияна си и се държиш, с една дума, като кучка.
Разбира се, скъпи.
Създадохме нещо удивително, нека го отпразнуваме.
Ще има ли десерт?
Хал, пусни "Напалм Дет".
Айви, малко е силно.
Това е къщата.
Божичко.
За теб. За теб. За теб.
За теб двойна порция, малката.
Ще оставям дълги паузи в разговора,
за да се включиш с извинение.
За какво, скъпи?
За това, че се изложи.
Съжалявам, че мислиш така. Направих го за теб.
Ти си един досаден мрънкач
и просто им отвлякох вниманието от теб.
Ще ти оставя паузи да ми благодариш.
Просто не можеш да се извиниш, нали?
Казах, че съжалявам, че мислиш така. - Това не е извинение.
Изречението съдържа думата.
Не можеш да се извиниш с чувство,
като признаеш, че си причинила болка и вреда.
За бога, не съм шекспиров актьор.
Ужасно съжалявам. Моите искрени извинения, сър.
Трогнат съм.
Опита ли тортата?
Какво толкова, Тео? Просто се напих.
Ти ми отне децата и сега ги няма.
Трябва да съм доволна ли?
Не съм ти отнел децата.
Аз ги отгледах. - Превърна ги в потни роботи.
Говорят само за повторения и показатели, а сега вече ги няма.
Да беше помислила за това,
докато градеше империя като храм в своя чест.
За да плащам ти да си направиш този храм.
Щеше да е наш, а стана твой.
Глупости. Бях готов да се върна на работа,
а ти ме подкупи с тази къща, за да продължиш шоуто си,
и дори не виждаш какво направих за децата.
Лекари, зъболекари, дерматолози. - Кой пък е ходил на дерматолог?
Ти сериозно ли?
Не, спомних си.
Какво си спомни? Кой беше?
Онова кожно нещо, което…
Кой от двамата го имаше, Айви? Шансът ти е 50:50.
Рой!
Боя се, че отпадате, мадам.
Хати - кървяща екзема на стъпалата.
Да…
Какво става?
Да не би скалата на негодуванието ти да рухна,
щом осъзна, че няма фактическа основа?
Щях да се радвам аз да съм тази, която е правила това.
Знаеш ли защо не мога да се извиня?
Осветли ме.
Защото го искаш твърде много.
Искаш извинения, хвалби, внимание, свирки, италиански мебели
и ирландски мъх на шибания покрив!
Ти си бездънна яма от нужди!
Права си.
Така ли?
Да.
Как така съм права?
Наистина се нуждая от взаимност.
От интимност.
Искам този, който съм, да бъде зачитан
в своя път в живота
от човек, който ме разбира, обича и подкрепя.
Разбирам.
Ти си мъдрият философ, а аз съм кучката.
Именно. Предавам се.
Ти победи.
Тео, много съжалявам.
Толкова съм тъжна, че се чувствам празна.
Сякаш съм пропуснала половината им живот.
Не знам какво да правя без тях.
Искам само прегръдка или нещо друго също толкова жалко.
Добро утро.
Излизам да потичам.
По дяволите.
Не бива да си тук, приятел.
Мъртъв ли си?
Стой тук.
Спрете, моля ви!
Моля ви, спрете!
Спрете!
Добре ли беше?
Да.
Добре беше.
Ще си взема душ.
Здравей, Джейн.
Какво е направил?
Спасил си кит?
Не бях сам.
Шегуваш ли се?
Сърдиш се, понеже мразиш китове ли?
Не ми каза.
Така е. - Защо?
Беше заета.
Без такива. Питах те как е минало,
а ти каза "добре". Не каза: "Добре, спасих кит".
Само ми кажи защо не ми каза.
За да не развалиш всичко.
Как да го разваля?
Ти не приемаш нищо сериозно, а това беше такова.
Беше възвишено.
Пробвай ме. Мога да съм много възвишена.
Мастурбирам на медитации на Дийпак Чопра.
Сама го потвърждаваш. - Стига.
Знам, че понякога съм гадина, но ми дай шанс.
Ръцете ми бяха върху това прелестно създание
и сякаш общувахме.
Докато бях във водата с кита,
заобиколен от хора,
чувствах как всичко е едно.
Ние, китът, морето.
Случи се нещо
дълбоко в нас.
Беше прекрасно.
Стоях там,
до кръста във водата, и го гледах как отплува.
И…
заплаках, защото беше…
Просто…
бях щастлив.
Плакал си? Колко хубаво.
Тогава в мен се надигна един въпрос.
Какъв беше? Изумително. Отново си ти, какъвто беше някога.
Въпросът беше: "Имаш само един живот.
Тогава защо си с Айви, по дяволите?"
Боже.
Не исках да те засегна.
Опитвам се да отблъсна този въпрос,
защото знам отговора.
Отивам някъде, където не говориш.
Ние приключихме, Айви.
Аз казвам кога сме приключили!
Майната ти, а също и на суицидния ти, търсещ внимание кит!
Говоря сериозно, приключихме.
Погледни ни.
Добре, приключихме, но защото аз реших така!
Не ти.
Добър адвокат си, нали?
Да, най-вече за недвижими имоти, но разводът е основно свързан с тях.
Не си ли го правил досега?
Не точно, но на практика е същото. Спокойно.
Тъжен ден, човече. - Да.
Вие с Ейми как успявате?
Знам ли, по инерция.
Мислех, че сте добре.
Не, добре сме си.
Като млади знаех какво ще каже тя, преди да го е изрекла.
А сега понякога не я разбирам дори след като вече го е казала.
Ясно.
Но аз я обичам.
Това е положението.
А сега да спечелим това нещо.
Да.
Не говори.
Бруно, седни. - Какво става?
Елинор, без кучето.
Той е за емоционална подкрепа.
Това е опасно куче.
Само ако съм застрашена.
Това е подмолна тактика и го знаеш.
Не е ли някакво странно клише?
Това за свирепия бракоразводен адвокат.
Айви, това той ли е?
Да, той е. Казвам се Тео.
Това е лична вметка,
но фактът, че ти е позволила да я чукаш,
й дава право на всичко до последния долар.
Леле. - Боже.
Ще поясня, преди този мухльо да ме отегчи до смърт.
Тя издържа тази дънна измет
и изнася на гърба си вечните му провали
и безкрайно хленчене вече цели петнайсет години.
Затова приеми да се ометеш на мига и ще получиш от нея сто бона.
Ние взимаме 25% от ресторантите,
както и къщата и всички сме доволни.
Виж, искам само къщата.
Млъкни. - Забрави.
Млъкни. Това трябва да се обсъди, така че…
Клиентът ми проектира и построи
отличена с награди шибана къща,
която тази разгонена социопатка иска за себе си.
Бари! - Как ме нарече?
Нали адвокатите са зли?
Ама… Не ли?
Това е част от представлението. Ти си мълчи.
Да се държим като британци - учтиви, вежливи, разумни.
Не че ни е в кръвта
да плячкосваме, убиваме и поробваме други народи.
Млъкни. - Млъкни.
Искаме всичко. Точка.
Това не са преговори. - Това е победа.
Сто бона и той си тръгва оттук с лице.
Нали така, Бруно?
Айви, аз проектирах и построих къщата.
Само нея искам. Вземи всичко останало.
Получавам къщата, стискаме си ръцете
и всеки - по пътя си. - Прието.
Не. - Не ли?
Ти искаш развод, аз искам къщата.
Това е победа за нас.
Ще си купиш друга къща. - Не.
Чувам ги.
Добре, вземаме и къщата. Точка.
Не! Няма сделка.
Бруно, сядай и млъквай!
Нищо не направихме. - Така излиза.
С Ейми ще ходите ли на есенния фестивал?
Да, тя го обожава. - Аз също.
Думкането ми идва в повече,
но ще дойдем.
Супер. - Може ли да говорим за нас?
Добре, става.
Сега говоря като ваш приятел.
По-добре си помислете.
Така де.
Случи се какво ли не, но вие сте си супер.
И сте чудесни заедно.
Да, понякога ви идва да се одерете живи,
но друг път не е така, нали?
Добре е да си имаш някого.
Моят съвет е
да мислите за хубавите дни,
да кимате, вместо да въртите глава,
и по време на секс да си мислите за някой друг.
Това си е стандарт.
Ще успеете.
Беше прекрасно, Бари.
Но къщата остава за нас.
Да вървим, Айви.
Тя е много добра… адвокатка.
Ще те накарам да ме молиш да взема къщата.
Мога да изтърпя доста гадости, доказал съм го.
Не знаеш колко мила бях с теб, господинчо.
Ще взема къщата, Айви.
Аз я проектирах и построих.
А аз я платих.
Какво гориш? - Готварските ти книги.
Първо издание от 1907 г. на Ескофие, готварска книга на френски чекиджия.
Полях я с бренди, така че точният термин е "фламбе".
Входящо обаждане от Хати и Рой.
Каза ли им? - Сърце не ми даде.
И на мен.
Вдигни.
Здравейте, мамо, татко!
Здравейте!
Научихме, че се развеждате.
Откъде?
От инстаграма на Бари.
Радваме се за вас.
Вие… - Какво?
Мечтаехме за това.
Възхищаваме се на куража ви
да се освободите взаимно от този кошмар,
в който живеете от години.
Ще бягаме. Буквално. 32 км.
Обичаме ви! Чао!
Какво е това?
Горя зеления ти мъх.
Как красиво пуши. Американският мъх не гори така.
Хал, пусни полка на максимум в стая 14.
Без отмяна от Айви.
Хал! Изключи!
Заключи стая 14. - Хал! Изключи го!
За пет часа. - Тео!
Кретен такъв! Тео!
Намали звука, Хал. - Боже!
Това е съгласие, че ми даваш къщата.
Подпиши, ако обичаш.
Увеличи докрай, Хал.
Не те чувам. - Ще насера възглавницата ти!
Майната ти!
Ейми? - Добре ли сте?
Бари се тревожеше да не се изтрепете.
Само ако се наложи. Дано се вразуми, щом ушите й започнат да кървят.
Само ще проверя енергията ти.
Прощавай.
Много е тъмна, Тео.
Налага се, Ейми. Трябва да взема къщата.
Но какво е една къща пред къщата, която е нашето тяло?
Може да се разходиш до Мексико с приятел.
Ще вземем пейот, ще пием текила.
И ще се търкаме ли, търкаме.
После ще ядем тако след тако.
Много жежко.
Благодаря за любезното предложение и обърканата метафора,
но няма да напусна къщата си.
Ти сериозно ли би зарязала Бари?
Да го зарежа ли? Не, не.
Само си търся чуждо за една нощ.
За да забравя че вече прехвърлих 40-те и лицето ми се разпада,
а органите ми може би вече са си спретнали четвърти стадий.
Но аз знам кой искам да ме кара на химиотерапия
и това е моят голям, смотан, глупав съпруг Бари.
Звънни ми, щом се освестиш.
Хал, Айви е.
Да, Айви?
Би ли ми отворил календара?
Мамка му.
Всички доставки са отменени в цялата ни верига?
Дневникът ми е празен.
За днес ли? - Изобщо.
Защо ни носят два тона топено сирене и четири тона маршмелоус?
Мамка му. - Много е вълнуващо.
Ти си луд гений.
Чудесно, буден си.
Понаучих малко AI.
Това си ти.
Ще ви споделя една забавна тайна.
Умишлено прецаках сградата.
Да, проектирах я да се разпадне като шибано "Лего".
Нека хората научат, че няма нищо сигурно. Освен този прашец.
Това лула за крек ли е?
Нарича се "дийп фейк". Яко, нали?
Край на Западната цивилизация. - Айви, какво правиш с…
С телефона ти? Да, бой се.
Ще го пратя до всичките ти клиенти със заглавие
"Изпушете, кучки".
Освен ако не ми прехвърлиш къщата.
Колко смешно. Ти…
Закъсня!
Мамка му.
Сладък си, като губиш.
Как сте? Хапнете още.
Здравейте! Радвам се да ви видя!
Здравей, Айви.
Всяка зима ми излиза брадавица на крака.
Много е яко, като се настърже в рагуто.
И гъбка в добавка. Гъбки, гъбки, гъбички!
Подпиши документите, Айви, или няма да има край.
Господи, не!
И в молето - то си е кафяво.
Молетата! - Не! Никакво моле!
Какво правиш? - Кой си поръча гъби?
Всички.
Не! Не го яжте!
Не! Дайте ми ги!
Съжалявам, не го яжте!
Не, не!
Облечете се!
Стига, гадно е!
Не яжте, мамка му!
Не си ли на работа?
Здравната инспекция затвори ресторанта.
Жалко.
Ти?
Уволнен съм от всички. - Колко сладко.
Изглежда чудесно.
Ризото с коприва като онова, което ядохме в Италия.
Ето.
Смайващо. - А това?
"Шварцвалд" от "Денингс". Да, хапни си.
Нека ти проектирам чудна къща надалеч, далеч оттук,
а ти ми отстъпи тази.
Може даже да правим носталгичен секс за сбогом.
Ще признаем, че ни е било добре,
но сме хлътнали в канавка и това е убило любовта ни.
А сега навлизаме в нов етап.
Един по-щастлив живот.
Да не би да има…
Малини ли? Да, аз ги добавих.
Но черешите ги маскират добре.
Ти обаче имаш феноменално небце.
Ужас, ти май беше алергична, нали?
Няма страшно, имам всичко подръка.
Ето го епинефрина, решението на проблема ти.
Какво… - А това е новият договор,
с който ми отстъпваш къщата.
Гадина. Не мога да повярвам…
Трябва да се разделим, нетърпимо е.
Просто е - подписваш и те боцвам.
И си продължаваме живота. - Не.
Наистина смятам, че така е най-добре.
Ако умреш, наследявам къщата,
така че печеля елегантно от всяко положение.
Айви, просто подпиши, за бога.
Стига глупости, подпиши!
Слава богу.
Щеше да ме оставиш да умра.
Не. Знаех, че ще подпишеш.
И ти благодаря.
На кого? - Какво?
На кого благодариш?
Зендея?
Нямаше да те оставя да умреш, Айви.
Ако търсиш бяло знаме, провери в дрешника.
Нещата май излизат от релси.
Мислиш ли? - Чист нюх.
Остави оръжието, Айви.
Върви си, Тео.
Или ще ме застреляш?
Не и ако си тръгнеш.
Май така и не го заредихме.
Напротив.
За бога, Айви! - Върви си, Тео!
Виж се в какво си се превърнала. - Мислиш, че не знам ли?
Опитите ми да те обичам напълно ме изкривиха,
защото си невъзможен!
Естествено, че имаш оръжие. Ти си безразсъдна!
Това ни уби - егоизмът ти.
Безкрайните запои със сервитьорите.
Избираше всичко друго, но не и нас!
Вместо да гледам как мастурбираш върху френски плочки,
докато извайваш своя образ в нашите деца и проклетата къща!
Ти ме изостави, исках да имам нещо!
Дори не ме поглеждаше, Тео.
Понякога чаках час, дори два и си мислех:
"Ще ме погледне ли? Интересува ли го коя съм?"
Знаех коя си, но просто вече не ми пукаше.
Стана случайно, но в точния момент.
По дяволите!
Спусъкът е чувствителен, много е опасен!
На твое място бих си тръгнала.
Само ме вбесяваш повече!
Казахме неща, които не мислим.
Аз ги мисля! - Аз също!
Все едно ти е дали ще умра!
Ти имаш оръжие, Айви!
Аз имам плодове и прибори.
Добре че ми напомни!
Грозната печка на Джулия Чайлд!
Не печката! Само не и нея!
Хвърли оръжието!
Добре, но… Да му се…
Хал, угаси.
Хал, светни.
Уцелих! Прицелих се и уцелих!
Айви, държиш се идиотски.
Дай ми къщата и задръж бизнеса и всеки ще има нещо, което обича.
Аз трябва да съм нещото, което обичаш!
Ти беше.
За мен ти беше всичко.
Но това не трябваше да спира.
Ти спря. - Ти спря пръв!
Не съм спирал! - Лъжеш!
По-бавно!
Хал, заключи. - Отключи.
Хал, заключи. - Отключи вратата!
Хал, заключи.
Наистина ли никога не си спирал?
Или го каза, защото те гонех с пистолет?
Не, мислех го.
Тогава защо ме напускаш?
Защото ти ме намрази и не можех да го понеса.
Не те мразех.
На теб сякаш не ти пукаше какво става с нас.
Напротив.
И още е така.
Просто…
Трудно ми е да го показвам.
Не ти личи.
Хал, отключи.
И без това едва ли бих могъл да живея без теб.
И аз - без теб.
Значи убийство със самоубийство?
Бива ни в приказките.
Но така и не открихме нужните.
Бях нехаен към теб.
Ти страдаше, а аз се бях изгубил в болката си и не можех да те достигна.
Бях жестока.
Мислех, че сме неуязвими и че ти си моят човек. Много съжалявам.
Господи.
Наистина.
Ама ние почти…
Да, знам.
Да му се не види!
Ако ти не хвърляше като пеленаче.
А ти не стреляше като муха без глава.
Беше храбро да излезеш така.
Исках да опитам за последно.
Плашещо е как за малко не се изгубихме един друг.
Ама че ден.
Късметлии сме.
Винаги сме били.
Помниш ли как се запознахме?
Хубав ден беше.
Докато смъртта ни раздели.
Хал, пусни нашата песен и запали огъня.
ВОЙНАТА НА СЕМЕЙСТВО РОУЗ
Субтитри от YavkA.net @ 2025
Превод МИЛЕНА БОРИНОВА