Не искам да бъда себе си.
Странно ли е да го кажа?
Вярно е.
Уморих се да се чувствам така, сякаш нищо не е важно.
Старая се ужасно много.
Блъскам си главата в шибаната стена.
Всяка минута.
Всяка секунда.
Но нищо не се променя.
Не става по-добре.
Още съм тук.
И всичко е едно и също.
Какво искаш?
Да спре.
Здрасти, Поли, Райън е.
Не си идвала в курса по грънчарство последните няколко седмици.
Имаш още шест предплатени часа.
Искаш ли да спрем временно членството ти?
Пусни ми имейл, за да знам. Добре, чао.
Лейни е. Напомням ти да вземеш тортата в четвъртък.
Каза, че ще можеш, така че не се отмятай.
Както и да е, кажи ми как е минало утре.
Здрасти, хлапе. Обажда се Боби.
Съжалявам, но трябва да вземеш двойната смяна утре.
Всички други имат планове.
Мама е. Не ми отговори на съобщението.
Както и да е. Отпечата ли формулярите, които трябва да вземеш?
Обади се, ако искаш да се упражняваш.
Има какво да предложа.
Бях добра ученичка.
Хората смятат, че съм умна.
Защо някой би казал това?
Кой би го казал? Определено не е и умен човек.
Аз съм усърден служител.
Просто се разсеях.
Мисля, че…
Мисля, че последните няколко години бяха добри.
Мисля, че просто трябваше да…
Г-це Гибънс, защо искате да бъдете пак учителка?
Защото така трябва.
Мога ли да ви помогна?
Аз… не знам…
Не знам къде…
Госпожо?
Мисля, че познавах човек, който живееше тук.
Познавах човек, който живееше тук.
Спомних си.
Или си мисля, че си спомних.
Г-жа Трот ли? Която живее в съседната къща?
Дойдох с такси.
Имам номер на хладилника, на който да се обадя.
Синът ми остави визитна картичка, в случай че ми потрябва.
Когато фирмата се премести, го изпратиха в Ню Джърси.
Госпожо, искате ли… Искате ли да влезете за секунда?
Не. - За да не ви е студено.
Влезте. - Благодаря.
Да седнем във всекидневната.
Може ли… Може ли чаша вода?
Да, разбира се. Ще ви направя чай.
Не, не искам да те притеснявам.
Моля те. - Всичко е наред.
Елате. Заповядайте, седнете.
Съжалявам.
Много си любезна. Толкова е късно.
Всичко е наред.
Заповядайте.
Носите ли си телефона? Мога да се обадя вместо вас.
Не, никаква ме няма с телефоните. Дори и сгъващите се. Копчетата са малки.
Имам номера.
Синът ми го даде.
Ако някога ми се случи нещо, да се обадя.
Да, госпожо, вече ми казахте. Успокойте се, ще оправим нещата.
Навън е толкова студено. Огънят е много приятен.
Омъжена ли си?
Не.
Много си хубава. - Благодаря.
Имаш ли деца?
А бебе?
Не.
Тази къща
е голяма за млада жена…
Вече не съм толкова млада. - За мен си млада.
Времето си лети, нали?
На сестра ми е. Тя и съпругът й ме пуснаха да живея тук под наем.
Те са в другия край на града.
Имат малко момиче. Искаха по-голям двор и други такива.
Тук е хубаво място за живеене.
Да, голяма съм късметлийка. Иначе не бих могла да си я позволя.
Трябва да се грижа по-добре за нея, но…
Колко голяма е племенницата ти?
Казва се Али и е на пет. Скоро ще навърши шест.
Следващата седмица ще има голямо парти.
Това е хубаво. - Добра възраст.
Така е. Предстоят й много неща.
Започвам.
Какво?
Госпожо, добре ли сте?
Ако ми дадете визитната картичка, ще се обадя.
Ще си взема телефона и…
Сега е твоя.
Може би… Може би трябва да изчакаме отвън.
Ще умреш.
Съжалявам, но е вярно.
Какво говорите?
Може да си тъжна. Може да си уплашена. Може да изпитваш много неща.
Но това е без значение. Нищо няма да се промени.
Ще умреш.
Тази вечер.
Освен ако…
Освен ако не… - Не разбирам.
Няма и да разбереш.
Мисля, че сте малко объркана и трябва да си тръгнете.
Помня един човек, който живееше тук.
Беше много отдавна, но това няма значение. Никакво значение.
Какво искате? - Трябва да правиш разни неща.
Беше много мила с мен.
Благодаря ти за водата.
Ще се обадя в полицията. - Не можеш.
Ще го направя. - Аз не бих.
Не казвай на никого.
Аз не бих казала на никого.
Да не си посмяла.
Станете.
Трябва да си тръгнете. Това не е нормално.
Сега са твои. - Не, не ги искам.
Трябват ти. - Искам да се махнете от къщата ми.
Не знам какво не ви е наред, но имате три минути,
след което ще се обадя в полицията, ясно?
Имаш право да си ядосана. Това е най-лошото нещо, което съм правила.
Това, което правите, не е хубаво. Разбирате ли?
Трябва да си тръгнете. Приберете се у дома.
Поли?
Откъде знаете името ми?
Мислех, че е кошмар.
Но не се събудих.
И ти няма да се събудиш.
Съжалявам.
Мамо? - Здравей.
Взе ли документите? - Не, чакай малко.
Случи ми се нещо откачено.
Какво? - Дойде една жена
на вратата. Пуснах я вътре.
Каза, че търсела някакъв човек.
Какво? - Беше на около 80 години.
Чакай малко. Пуснала си човек в къщата?
Мамо, слушаш ли ме? - Слушам те.
Тя дойде на вратата и я пуснах, защото трябвало
да се обади да я приберат или нещо такова.
После започна… Държа се много странно.
Какво стана? - Каза ми, че ще умра.
Поли. - Само се опитвах да постъпя мило.
Скъпа, говориш небивалици. - Мамо, не знам какво да ти кажа.
Беше плашещо. Донесе една кутия. - Кутия ли?
Каква кутия? - Това ли ще ме питаш?
Бомба ли беше?
Не, мамо, не беше бомба.
Това е първото, което бих казала.
Първото, което всички биха казали. "Боже, това е бомба." Не беше.
Обикновена стара дървена кутия.
Остави я на пътя и още е тук.
Може би е имала старческа деменция. - Може би.
Нали била стара? Може би е била объркана. Да не си е пила лекарствата.
Не знам каква беше.
Нали вече я няма? - Няма я.
Няма я.
Сигурна съм, че всичко е наред, кукло.
Ако не, отиди при г-жа Трот.
Тя още е извън града.
Имам чувството, че тази жена не си седна на задника, откакто умря съпругът й.
Да се обадя ли в полицията? Какво мислиш?
Мисля, че трябва да се успокоиш. Сигурна съм, че всичко е наред.
Каза, че ще умра.
Вероятно е откачалка от някакъв култ.
Мамо, това не го прави по-успокояващо.
Не ме успокояваш с нещата, които казваш.
Готова ли си за утре?
Реши ли какво ще облечеш?
Не. - Поли, трябва да се съсредоточиш.
Това е много важно, скъпа.
Лейни се обади… - Да, знам.
Затова си тръгнах по-рано от работа
и планирах да го направя сега.
Освен това знам какво направи Лейни. - Добре.
Скъпа, всичко ще е наред. - На 32 години съм.
И преди съм имала интервюта за работа, а сега мисля да се върна в училището,
но дори не знам дали го искам. - Знам, знам.
Трябва да започнем отнякъде.
Молех се за това, нали знаеш? - Да, а аз се държах като кучка.
Просто не искам да се разсейваш. Това е всичко.
Добре, ще ти се обадя след малко.
Ще пробвам някои дрехи. Ще ти пратя снимки.
Ще лягаш ли скоро? - Ще будувам още малко, кукло.
Добре, обичам те. Чао.
Мамо? - Да, скъпа.
Полудявам. - Какво пък сега?
Не ми говори така. - Добре де. Какво се е случило?
Полудявам. - Ще ми кажеш ли?
Мога да се закълна, че беше тук. На горния етаж.
Чух гласа ти. Можех да подуша парфюма ти.
Поли, кукло, трябва да се успокоиш.
Мамо. - Това е глупаво.
Загаси я. - Дай ми секунда.
Каза, че ще ги откажеш. - Знам, знам, ще го направя.
Мисля, че си просто нервна.
Избра ли дрехи?
Не знам, не знам.
Трябва да хапнеш нещо,
защото, когато дойде последния път, изглеждаше много слаба.
Ехо?
Има ли някой тук?
Кажи ми какво става.
Провери килера. Може би съм там.
Я млъквай.
Поли, какво виждаш?
Нищо.
Прилоша ми.
Мисля, че си готова, но според мен трябва да си със сако.
Онова синьото.
Гордея се с теб, Поли.
Ще бъде голям ден. Ще видиш.
Знаеш ли за какво си мислех тази сутрин? За първия ти учебен ден.
Вероятно дори не си спомняш,
но татко ти качи теб и Лейни на зеления си камион,
и бяхте толкова развълнувани.
Не трябва да бъде толкова трудно, кукло.
Наистина не трябва.
Много съм уморена.
Дори не ме слушаш.
Става късно, трябваше вече да съм в леглото.
Мамо, ами ако… - Да, скъпа.
Нищо. Няма значение.
Няма да… Не знам.
Мамо? - Какво?
Тук е.
Кое?
Кутията.
Може би си я взела вътре.
Не съм.
Може да е било несъзнателно.
Защо не ми вярваш? - Скъпа, винаги ти вярвам.
Поли,
какво виждаш?
Пясъкът не пада.
Защото още не си започнала.
Какво?
Казах ли ти за пясъчния часовник?
Може би.
Не съм.
Няма значение, кукло.
Мамо, за какво говориш?
Поли,
аз не съм майка ти.
Какво?
Мамо?
Мамо, спри.
Слушаш ли ме?
Ще умреш. Не разбра ли?
Винаги си загрявала толкова бавно.
МАМА
Знаем всичко за теб. Всичко, което никога не би казала.
Хобитата ти издържат от ден до пладне.
Не си се задържала на работа повече от четири месеца.
Не можеш да направиш избор, който е наистина важен,
затова се криеш и вехнеш.
За непознатите си като отворена книга,
но се затваряш, когато някой се сближи с теб.
Всичко е прекалено трудно, прекалено страшно, прекалено рисковано.
Никога не усещаш връзка. Никога не изпитваш любов.
Вече не усещаш почти нищо.
Днес прибра 26 долара. Взе по малко от всяка каса.
Защото Боби никога не проверява.
Тогава почувства ли нещо?
Ще умреш.
Освен ако… - Освен ако какво?
Освен ако, освен ако, освен ако, освен ако, освен ако…
Виж кутията. Виж я.
Виж я, Поли.
Виж какво ти дадохме.
Три неща. Трябва да сложиш в нея три неща.
Едно, две, три.
Нещо, което мразиш. Нещо, от което имаш нужда.
Нещо, което обичаш.
Не разбирам. - Добре ще е да разбереш по-бързо.
Времето те наблюдава, кукло. Тик-так, тик-так.
Разбираш ли, Поли?
Само ти решаваш какво ще сложиш вътре.
Ние и аз ще разберем, ако излъжеш.
Нещо, което мразиш.
Нещо, от което имаш нужда.
Нещо, което обичаш.
Нещо, което мразя.
Това е лудост.
Здравейте.
Моля ви, трябва да използвам телефона ви.
Моят не работи, а ми трябва полицията.
Чакай малко… Мислех, че носиш храната.
Скъпи, чакай малко. Тук има една жена…
Какво става? - Трябва ми телефон, моля ви.
Какъв е проблемът? - Може ли да вляза? Моля ви.
Тук някъде ли живееш? - Отсреща.
Само вие ми отворихте.
Късно е.
Телефонът ми не работи. - Скъпи, скъпи, дай ми една секунда.
Съпругът ми се връща от Кентъки. На летището е.
Трябва да говоря с някого.
Случва се нещо и имам нужда от помощ.
Секунда. Чаках цял ден…
Не знам. Каза, че трябва да се обади в полицията, но…
Говори ли с Оскар?
Той се обади за оградата.
Може да дойде утре, но ще му се обадя за потвърждение.
Мога да се обадя. Ще го направя.
Мога да съм тук. Добре. Чудесно.
Не, утре мога да бъда тук цял ден. Всичко е наред.
Добре. Да, тук ще съм.
Чакай. Скъпи, задръж. - Госпожо?
Някой не спира да звъни.
Имам нужда от помощ. - Здравейте!
Да.
Да, една секунда.
Обадиха се от полицията. - Какво?
Току-що дойде.
Какво казват? - Добре.
Добре. Разбира се.
Заемам се. Да.
Виждаш, докладваш. Предпазливостта на първо място.
Виждаш, докладваш.
Виж какво ме накара да направя.
Ние сме навсякъде.
Ние сме никъде.
Никой не може да ти помогне.
Никой никога не е можел.
ДА НЕ СИ ПОСМЯЛА
Съжалявам.
Съжалявам, съжалявам.
Съжалявам.
Това не е истина.
Моля те, моля те.
Боже мой!
Махай се.
ТАТКО
Здрасти, кукло.
Поли?
- Ти си мъртъв.
Лош ден ли имаш?
Ти не си баща ми!
Не говори такива неща.
Направих каквото ми каза! Сложих ги в шибаната кутия!
Нещо, което мразиш, кукло, а не нещо, което би трябвало да мразиш.
Ние и аз ще разберем, ако излъжеш.
Помня, че ме събуждаше.
Винаги беше много изплашена.
Винаги виждаше разни неща под леглото, в килера.
"Тате, моля те, ела да видиш."
Винаги гледах, винаги търсех,
но никога не намерих нищо, нали така?
Моля те, спри.
Може би татко е лъгал?
Може би винаги сме били там.
Може би.
Губиш време, кукло.
Тик-так, тик-так, тик…
Няма да ти хареса, ако пясъкът изтече.
Защо не станеш от дивана?
Вече знаеш отговора.
Какво мразиш, Поли?
В какво вярваше?
Какво загуби в деня, в който умрях?
Какво криеш?
Ние и аз се чудим.
Знаеш…
Ти го остави да умре.
Ти го остави да страда.
Татко ти се молеше всеки ден.
Аз ти се молех всеки ден.
Има ли нещо, което мразя?
Мразя теб.
Виждам те.
Поли?
Ти виждаш ли ме?
Кучко.
Курво.
Поли?
Виждам те.
Ти виждаш ли ме?
Какво виждаш?
Кажи ми. Отговори ми.
Чу ли я какво каза?
Страх те е.
Тя мисли, че си тъпа. Тъпа си.
Мъртва си. Мъртва си.
Мъртва си.
Боже мой!
Божичко!
ЛЕЙНИ
Ало?
Боже, звъня ти от 20 минути.
Наблизо ли си?
Лейни? - Поли?
Чуваш ли ме?
Поли? - Как да знам, че си ти?
Какво искаш да кажеш?
Обаждаш се след 22:00, а ти казах да не ми звъниш вкъщи толкова късно.
Звъниш ми пет пъти и казваш, че някой е умрял?
Каза, че си уплашена и че нещо може да се случи с Али.
Какво ще се случи с Али?
Не съм ти се обаждала. - Обади се.
Кажи ми какво става. - Не мога.
Не мога. - Чакай.
Добре ли си? - Не.
Кажи ми какво става. - Няма да ми повярваш.
Хей, какво… Ето те. Виждам колата ти на улицата.
Защо не ми каза? - Чакай, чакай.
Паркирай тук. - Не ме пускай!
Не, не ме пускай вътре!
Мамка му!
Мисли. Мисли.
Какво искаш?
Кажи ми.
От какво имам нужда?
Кажи ми.
Моля те.
Време е да си лягаш.
Къде е?
Ето я.
Дзак.
Време е да си лягаш.
Къде е?
Я ми подай това краче.
Това прасенце отишло на пазара.
Това прасенце… Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце… Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
Това прасенце
циврило по целия път към дома.
Това прасенце… Това…
...циврило по целия път към дома.
Това прасенце не хапнало.
Това не е истина. Това не е истина.
...циврило по целия път към дома.
Това не е истина.
Това не е истина. Това не е истина.
Няма.
Не и това, моля те.
Моля те. - Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
Това прасенце… - Циврило...
...по целия път към дома. - По целия път към дома.
Това прасенце… - Къде е? Къде е?
Това прасенце...
...циврило по целия път към дома. - ...по целия път към дома.
Това е лудост. - Това прасенце отишло на пазара.
Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
...по целия път към дома.
...циврило по целия път към дома.
Това прасенце циврило...
Къде е?
...по целия път към дома.
Боже мой!
Това прасенце циврило...
Това прасенце отишло на пазара.
Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Нещо, от което имам нужда.
Мамка му.
Мамка му. Мамка му.
Престани да плачеш.
Смири се.
Кукло.
Ние и аз ще разберем.
Не, не.
Не!
Боже мой!
Отрязах си шибания пръст!
Вземи го, моля те. Моля те.
ГРЕШКА ГРЕШКА
Кое е грешка? Кажи ми кое е грешка.
Не.
Кажи ми какво искаш.
Моля те. Ще направя всичко.
Каквото и да е. Само не я наранявай.
Не мога.
Моля те.
Това прасенце отишло на пазара. Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
Това прасенце хапнало пържола. Това прасенце не хапнало.
Това прасенце…
Подведе ме.
Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
Това прасенце циврило
по целия път към дома.
Боже мой. Божичко.
Нещо, от което имаш нужда.
Нещо, от което имам нужда.
Лейни!
- Тук сме.
Али!
Лейни!
Лейни! Лейни!
Лейни?
Моля те.
Моля те, моля те.
Моля те.
Моля те, събуди се.
Моля те.
Събуди се. Моля те.
Моля те, събуди се.
Моля те.
Боже мой! Боже мой!
Божичко!
Боже мой!
Тя не е направила нищо!
Не! Не, не!
Да ти го начукам!
Трябваше да съм аз!
Махай се.
ВХОДЯЩО ОБАЖДАНЕ
НЕПОЗНАТ НОМЕ
Лельо Поли! Лельо Поли!
Какво правиш? Кажи нещо!
Моля те… Моля те, недей…
Лельо Поли, не се дръж глупаво!
Не си приключила, нали?
Ти ги уби. - Не, ти го направи.
Лошо момиче. Лошо.
Сбърках! - Грешки не съществуват! Има само решения.
Правилни и неправилни. Видя какво искаш. Даде това, което искаше да дадеш.
Но наистина ли имаше нужда от него, лельо Поли?
Или имаше нужда от лесен избор?
Не беше лесно… - Трябва да страдаш, за да не страдаш.
Готова ли си да продължим играта?
Какво обичаш?
- Обичах тях.
Така ли?
Помисли си добре. Ама наистина добре.
Обичах теб!
Искам да играем. Може ли да играем?
Прочети ми приказка. Моля те.
Това прасенце отишло на пазара.
Това прасенце останало вкъщи.
Това прасенце хапнало пържола.
Това прасенце не хапнало.
Това прасенце циврило
по целия път към дома.
Мъртва си!
Не, тук съм. С теб.
Мисля, че трябва да ми вземеш носа.
Няма ли да е смешно, лельо Поли?
Трябва да ми вземеш очите.
Сигурна ли си?
Наистина сигурна?
Не!
- Не!
Не!
Ами ако грешиш, лельо Поли? Какво ще стане?
Бас ловя, че ще е нещо лошо.
Не греша.
Дали това ще свърши?
Нещо, което обичаше.
Дали ще спре?
Винаги ще те обичам.
Ще разберем.
Какво правиш, скъпа?
Отдавна ли си тук, защото Марк реши, че чул някого…
Лейни.
Добре ли си? Звънях ти по-рано.
Какво ти има на ръката?
Поли, какво става? - Али?
Поли? - Добре ли си?
Добре ли си? - Мамо.
Добре си. Добре си.
Съжалявам. Съжалявам.
Всичко наред ли е? - Всичко е наред.
Добре сме. Всичко е наред. Съжалявам.
Какво става, лельо Поли? - Съжалявам. Всичко е наред.
Държа се глупаво. - Защото си глупава.
Кукло...
Това прасенце…
Искам да си играем, лельо Поли!
Ела тук.
Искам да ти покажа нещо.
Трябва да го видиш.
Искам да си играем, лельо Поли!
Обичам те.
Не.
Излъга ме.
Направих всичко.
Дадох ти всичко.
Нещо, което мразя. Нещо, което обичам. Нещо, от което имам нужда. Направих го.
Какво още искаш?
Къде си?
Говори с мен.
Само спри. Моля те.
Всичко, което поискаш…
вземи го.
Не! Не!
Остави ме! Защо не ме оставяш?
Какво? Какво остава?
Тя…
Тя почука на вратата.
Знаеше какво иска.
Даде ми я.
Ехо.
Има ли някой вкъщи?
Ехо?
Има ли някой...
Ехо?
Ще ми помогне ли някой?
Моля ви.
Някой.
Благодаря.
Благодаря. Съжалявам, че е толкова късно.
Добре ли си?
Само трябва да оставя нещо.
Сестра ми живее надолу по улицата. Трябваше да й донеса нещо.
Трябваше да отида там, но… Забравих си ключа.
Заключих се отвън.
Съжалявам, не разбирам. Имаш ли нужда от нещо?
Трябва да…
Трябва… Трябва да вляза. Само за секунда.
Това е къщата на родителите ми.
Тук съм само за празниците.
Те са на купон на фирмата. Не може…
Трябва само да се обадя на сестра си.
Тя живее надолу по улицата. Ето там.
Името ми е Поли.
Добре ли си?
Не.
Не, не съм.
Наистина съжалявам.
Съжалявам, че те безпокоя. Просто не знам какво друго да направя.
Ако те плаша, може да се обадиш в полицията.
Не, аз просто…
Кажи ми какво се е случило.
Не мога.
Ей сега се връщам.
Родителите ми ще се върнат след няколко минути.
Ето. Изпий това. Направила съм чай.
Ще ти помогне да се стоплиш.
Какво е това?
Казваш се Тара.
Как… Откъде знаеш?
Просто знам.
Благодаря за чая.
Беше много мило от твоя страна.
Мисля, че трябва да си ходиш…
Просто знаех. Не мога да го обясня.
Ще разбереш. Ще разбереш.
Скоро.
Какво става?
Не искам да бъда себе си.
Странно ли е да го кажа?
Вярно е.
Уморих се да се чувствам така, сякаш нищо не е важно.
Искам го
толкова силно.
Мога да променя всичко.
Но не и себе си.
Старая се ужасно много.
Блъскам си главата в шибаната стена.
Всяка минута.
Всяка секунда.
Но нищо не се променя.
Не става по-добре.
Още съм тук.
И всичко е едно и също.
Какво искаш?
Да спре.
Започвам.
Родителите ти няма да се прибират.
Излъга ме, нали?
Мисля, че… - Знам, знам.
Но няма значение.
Сега това е твое.
Не, не, ставай.
Ставай. Опитах се да бъда мила. Наистина трябва да си тръгнеш.
Не знам каква шибана игра играеш.
Ще умреш.
Съжалявам.
Иска...
...да те убия.
Няма да ме пусне.
Трябва да правиш неща.
Никога, никога не спира.
Махай се.
Иска теб. - Не.
Вземи я.
Не.
Спри. - Умри.
Не.
Моля те.
Защо?
Защо? Кажи ми.
Защо мен?
Някой почука на вратата ми.
Отворих.
Вече никой не чука.
Най-накрая някой…
Можеше да почука навсякъде другаде.
Аз можех да почукам навсякъде другаде.
Но не го направих.
Мисля, че ни избира,
защото сме увредени.
Ти беше мила, виждам го.
Няма значение.
Опитах се, наистина.
Какво ли не си причиняваме.
Никога не е достатъчно.
Загубих всичко, което бях,
всичко, което можех да бъда,
защото бях толкова уплашена.
Кутията се нуждае от това.
Пясъкът се нуждае от това.
Не се страхувай от смъртта.
Не се страхувай.
Благодаря ти.
Казва се Али и е на пет. Скоро ще навърши шест.
Следващата седмица ще има голямо парти.
Това е хубаво. - Добра възраст.
Така е. Предстоят й много неща.
Започвам.
Какво?
Госпожо, добре ли сте?
Ако ми дадете визитната картичка, ще се обадя. Ще повикам кола...
Ще си взема телефона и ще повикам такси.
Сега е твоя.
Ще умреш.
Освен ако…
Освен ако, освен ако, освен ако, освен ако, освен ако…
Няма да ти хареса, ако пясъкът изтече.
Освен ако, освен ако, освен ако…
Много е трудно, много е страшно.
Няма да го правя повече.
Ела да видиш.
Тогава почувства ли нещо?
Курво! - Трябва да страдаш, за да не страдаш.
Помогни ми!
Какво обичаш?
Не!
Губиш време, кукло.
Ще умреш.
Не искам да бъда себе си.
Мъртва си.
Освен ако, освен ако, освен ако…
Мъртва си.
Поли?
Али?
Обичам те.
Мама ти е ядосана.
Тя винаги ми е ядосана.
Какво ти се е случило?
Какво си направила?
Кажи на мама, че ей сега идвам.
Добре.
Не трябва да играеш.
Дай ми я. - Кое?
Чуй ме добре. Не трябваше да ти я давам.
Дай ми кутията.
За какво говорите? - Дай ми я.
Коя сте вие?
Какво?
Нещо сте се объркали.
Току-що се върнах с родителите си.
Бяхме на почивка за Коледа.
Объркали сте къщата.
Мислех, че… Съжалявам.
Всичко е наред. - Съжалявам.
Идвам след минута.
НЕ КАЗВАЙ НА НИКОГО
НЕ ВЯРВАЙ НА НИКОГО
НЕ СЛУШАЙ НИКОГО
ТЯ ЛЪЖЕ
Нещо, което искаш.
Превод на субтитрите: Камен Велчев