Тук всичко е чисто.
Мат?
Мили боже!
ПАЗИ СЕ ОТ ЖИВИТЕ МЪРТВИ 2. Колко близо, а всъщност далеч
Травис! - Извинявай!
Крис, спешно е. Обади ми се веднага.
Аз съм Алиша, оставете съобщение. - Скъпа, обади ми се веднага.
Опитай домашния.
Избухнаха масови протести, след полицейската стрелба от последните дни.
Ник, спри, моля те.
А полицията се държи все едно това нищо не променя. А не е така.
Това е апокалиптична катастрофа.
Ще загубим най-добрия подавач в лигата!
Никой не говори за това, никой не казва нищо.
Трябва да се махнем от града и от хората.
Ще вземем Алиша, Лайза, Крис, докато разберем какво точно става.
В пустинята? - Да. Там ще бъдем в безопасност.
Алиша, къде си, за бога? Ник е при нас. Идваме към теб.
Искам да приготвиш провизии от първа необходимост.
Не мога. - Защо, какво става?
Болен е, много е зле. - Кой е зле?
Мат. Тресе го, има 40 градуса температура.
Опитах да го заведа в банята, но го боли, когато го докосвам.
Не го докосвай.
Обади се на Бърза помощ. - Опитах, дава заето.
А техните са във Вегас.
Добре, идваме да те вземем, само стой далеч от Мат, ясно?
На десет минути от тях сме.
Алиша, дръпни се от него. - Какво те прихваща?
Хората се разболяват, може да е вирус. - Ако той е болен, и аз съм болна.
Алиша, може ли да поговоря с него?
Мат. Къде са вашите?
Скоро трябва да си дойдат. - Днес трябва да се приберат.
Кога започна това?
Вчера трябваше да се срещнем на плажа, но той не се появи.
Алиша, би ли...
Какво правиш?
Това ухапване ли е? - Да.
Така ли започва? - Не знам.
Келвин беше прострелян. Не беше така, беше различно.
Вземи Алиша. - За какво говорите?
Ще се обадим на Бърза помощ от колата. Ще ги изчакаме там. Излез.
Какви ги вършиш? Луда ли си? Той е болен!
Искаш ли малко вода?
Чуй ме.
Нашите скоро ще се приберат. Знаеш, че ще се оправя, нали?
Не, няма да те оставя.
Обичам те.
И аз те обичам.
Затова трябва да тръгнеш. Разбираш ли?
Трябва да тръгваш.
Тръгвай.
Благодаря ти.
Ченгетата са застреляли бездомник. Простреляли са го 20 пъти!
Травис. - Парти ли имате?
Да, елате и вие.
Гладис става на девет години. Страшно е.
Страхотно. - Имаме купчина храна.
Много хора не дойдоха, заради вируса.
Ще се радваме да се видим. - Добре, благодаря.
Питър е схванал какво става.
Ще кажеш ли на г-жа Круз? - Какво да ѝ кажа?
Какво става. - Ник, ние не знаем какво става.
Знаем повече, отколкото тя. - Добре, ще говоря с нея.
Сякаш никой не обръща внимание.
Все едно не се случва наистина.
Но се случва.
Наистина.
Ти ни спаси.
Нямаше друг избор.
Навлизам в света на гадостите.
Знаеш го, нали?
Да.
По дяволите, никой не отговаря. Нито Лайза, нито Крис. Той ми затваря.
Потърси ли Лайза на домашния? - Разбира се, че я потърсих, Мади.
Добре, Травис, върви да ги вземеш.
Още един балон.
Къде са всички? - Не знам.
Да донеса ли тортата?
Обади ми се, ако ще се забавиш. - Ако се забавя, тръгвайте без мен.
Аз ще ви настигна. - Не.
Малко съм заета, Трав. - Идвам към вас.
Какво? Не. Разбрахме се да остане при мен.
Крис прибра ли се от училище? - Ник пак ли е изчезнал?
Ще ти обясня, като дойда. Случи се нещо, ще ти обясня.
Не, престани да си измисляш. - Лайза, за бога, просто...
Споразумението ни е съвсем ясно.
Крис вкъщи ли е? - Просто и ясно е.
Не ме слушаш. - Имаш три уикенда в месеца.
Не може да си избираш.
Би ли му се обадила? Кажи му да се домъкне вкъщи.
Ще се прибере всеки момент.
Веднага, Лайза! - Ще се видим идния уикенд.
Алиша, трябва ми кофата.
Алиша, донеси кофата.
Д-р Хан, пак се обажда Мади Кларк.
Ник е много зле, моля ви само
да се обадите за рецептата, за да мога да го взема,
много се тревожа за него, наистина има нужда.
Дръж, братко.
Ще ти намерим лекарството. - С времето само ще се влошава.
Известно ми е. - Няма да може да пътува.
Алиша. - Трябва да се завия.
Мамо, какво ще правиш? - Не знам, д-р Хан не отговаря.
Все едно е имало земетресение и линиите са претоварени.
Нямаш ли запаси? - Не.
Викодина за мъдреца ми. - Изхвърлих го.
Опасно е да спира така рязко. - Знам, знам.
Можеш да отидеш до кабинета. - Дори не знам дали е отворено.
Не отговаря на телефона, докато стигна...
Гледай го. Не излизай от къщата. - Няма.
Обещай ми. - Ще го гледам.
Проклятие.
Полицай. Какво става? Катастрофа ли има?
След Шърман Оукс ще се разчисти. - Само си губя времето с вас.
Божичко!
Здравейте, г-жо К. - Тобаяс.
Може ли да си получа ножа?
Знаете, че не е правилно. Не е правилно, човече.
Това е грешно. - Дръпнете се. Гледайте си работата.
Това е наша работа, на всички нас. - Назад.
Този човек не беше направил нищо. Полицията е извън контрол.
Опразнете района. - Нищо няма да опразваме.
Това е местопрестъпление. - А ние сме зад лентата.
Няма да повтарям. - А ние няма да се махнем.
Хлапе, махни камерата. - Няма да сваляш камерата, пич.
Ще му дам урок по граждански права. - Искаш ли да влезеш в затвора?
За какво, за свобода на словото? Ние имаме законно право на протест.
Той не нарушава никакъв закон.
Обади се на приятелчето си, да.
Внимавай.
Благодаря.
Ето. - Не мога да ям топла храна.
После ще ти направя гаспачо. - Само ще свърши в кофата.
Пийни малко вода. - Не ми трябва вода в момента.
Знам какво ти трябва, Ник. Мама, работи по въпроса.
Купонът си е неин, да прави каквото иска.
Чакай, къде тръгна? - Няма да се бавя.
Не можеш да се върнеш там. Алиша, ти обеща на майка.
И ти постоянно обещаваш, Ник.
Лягай долу! - Аз съм задник! Задник!
Но ако отидеш, няма да се върнеш. Моля те.
Но остави мама да излезе. - Не, при Мат не е безопасно.
Не, Алиша, ти не разбираш какво прави с хората това нещо!
Мат ще те нарани! Той ще те убие, Алиша.
Не, не сега! Не сега!
Не ми го причинявай, Ник! Не го прави, тъпо копеле!
Спокойно.
Защо изобщо говоря с теб? Защо си хабя думите?
Тук ли е? - Мислиш, че те лъжа?
Трябва да го намерим, опасно е.
Вирусът и стрелбите, от последните дни, са свързани.
За какво говориш? - Не видя ли какво е станало снощи?
Не, учих до 2 ч. и заспах. - Хората се разболяват.
А болестта ги прави агресивни. - И ченгетата ги застрелват?
Видях го лично. - А аз не съм видяла нищо.
И става по-лошо. - Не знам какво да ти кажа.
Какво търсиш? - Един момент.
Няма да се махнем!
Мамо! - Къде си?
Защо ми звъниш от телефона на мама? - При нея съм, кажи ми къде си.
Има протест, на протест съм. - Къде е?
Къде? - Ченгетата застреляха бездомник.
А той не е направил нищо. - Добре, ще те вземем.
Това е важно, хората защитават позицията си.
Добре, разбирам те. - Татко, аз съм част от това.
Трябва да затварям.
Знам къде е.
Храната от лавката ще издържи и ядрена атака.
Годността ѝ е до 3000-ната година.
Защо сте дошла тук? - Синът ми Ник не е добре.
Това е добро решение. Полицията пази аптеките.
Засякох се с Ник първата година. Стори ми се готин.
Да, той е добро дете. - Да.
Първо опоскват аптеките, после магазините за оръжие и алкохол.
Колкото по-малко излизате, толкова по-добре.
Виждала ли сте някой от болните?
Аз съм ги виждал само онлайн.
Не. Хайде да побързаме.
Съкровището.
За доста време си се запасил. - Защото ще отнеме доста време.
Значи майка ти се е върнала? - Чичо ми е тук.
И вие трябва да се запасите.
Ние имаме храна.
Извинявай.
Вече трябваше да се е върнала.
Да, знам. - Някой трябваше да се е обадил.
Благодаря ти.
Мразя те.
Знам.
В пустинята е по-безопасно, тук нещата ще се разпаднат.
Без сателити, без интернет и телефони.
Комуникациите ще спрат, няма кой да управлява сървърите.
Електрическата мрежа също. Всичко ще отиде по дяволите.
И точно това не осъзнават. Цивилизацията ще загине бързо.
Те ще го овладеят. - Същите, които не ни предупредиха?
Хайде.
Почакайте.
Това е едно от тях.
Хайде, тръгвай.
Бързо.
Хайде.
Остави я. Тобаяс, остави я.
Отвори вратата.
Господи.
Арти?
Арти.
Трябва да изчезваме.
Арти, можеш ли да ме чуеш? - Не може да ви чуе, знаете го.
Ще ти намерим помощ, Арти.
Арти, спри. Ще ти намерим помощ...
Спри!
Не, Тобаяс!
Помогнете ми!
Крис!
Кристофър Джеймс Манауа!
Бил е невъоръжен и са го застреляли. Простреляли са го десетки пъти.
Ще ми разкажеш по път. - Учил си ме да се застъпвам.
Знам, но сега не е времето... - Това се случва тук и сега.
Стига. Трябва да тръгваме. - Това е важно.
Ти си по-важен, разбираш ли? - Кристофър, слушай баща си.
Кристофър, веднага! - Какво ви става, бе хора?
Чакайте, спрете.
Насам. - Къде отиваме?
Спри на място!
На земята!
Къде отиваме? - Насам.
Красота. - Изглежда добре.
Мини по тротоара.
Надясно.
Извинете, може ли да влезем, моля?
Затворено е. - Моля ви, тук е опасно.
Идете в полицията. - Мисля, че те са опасността.
Не пускат никой да си тръгне. Да се скрием само докато премине.
Моля ви.
Добре, влезте. - Благодаря ви.
Имате ли задна врата към уличката? - Няма друга врата.
Травис, това е домът им. - Имате ли изход към покрива?
Травис, моля те, не влизай там. - Може да видим какво става.
Там ще бъдете добре. - При входната врата е опасно.
Не, там ще бъдете в безопасност. - Татко, мислех, че затваряш.
Добре ли сте? - Добре сме.
Кои сте вие? - Извинете.
Аз съм Травис, това е семейството ми. Искаме само да се прикрием за малко.
Всичко е наред, татко. Заповядайте, седнете отпред.
Благодаря ви. Извинете.
Седнете. Благодаря ви.
Властите препоръчват гражданите да останат по домовете си.
Ако не се налага, не излизайте. Ако излизате, бъдете предпазливи.
В много квартали са сформирани доброволни отряди...
Тобаяс, можеш да останеш с нас, докато това отмине.
Това няма край. - Имаме място и е безопасно.
Погрижете се за сина си.
Аз ще се оправя.
А вие?
Да.
Благодаря ви.
Благодарете на съпругата ми.
Това е лудост.
Крис, махни се от прозореца.
Не ти трябва да виждаш какво става навън.
Хайде, дръпни се.
Седни и почети нещо.
Какво знаеш?
Какво си видял?
Видях какво правят хората.
Неща, които по принцип не правят.
Не мога да го проумея.
Те не умират, Лайза.
Те се връщат.
Трябва да се махнем някъде далеч от това навън.
Всички ние.
Защо се забави толкова? - Затвори вратата.
Как е брат ти? - Не съм бил по-добре.
Получи пристъп. - Съжалявам.
Травис обади ли се? - Не.
Ще ги разпределим на дози. - Оксикодон, добре. Колко?
Достатъчно да стигнем до пустинята. - А после какво?
Тя се опита да си тръгне.
Аз я спрях.
Мат, пак съм аз. Обади ми се, да ми кажеш как си.
Не, боже...
Травис? - Мади?
Здравей. - Чуваш ли ме?
Да, скъпи, къде си, добре ли си? - Добре сме. Намерихме и Крис.
Вие къде сте? Добре ли сте? - Добре сме. Можеш ли да си дойдеш?
Магистралата е задръстена, патрулите разчистват.
Къде си, у Лайза ли си? - Не, чакаме в една бръснарница.
Ник как е? Добре ли е? Намери ли му лекарства?
Да.
Взех достатъчно, колкото да го отбия. Колкото да стигне до пустинята.
Травис, какво беше това? Кажи ми. - Не, всичко е наред. Добре съм.
Мади, искам да тръгваш. Тръгвай към пустинята, не чакай.
Не, ще те изчакам. Ще те изчакам.
Не знам колко ще се забавим. Тръгвай, а ние ще те намерим.
Не, Травис, просто... не. Травис?
Мади?
Това е полицейско разпореждане, опразнете улиците незабавно.
Какво стана?
Мамо?
Мамо, добре ли си?
Мамо?
Пак ли не работи?
Телефонните линии постоянно прекъсват. Също като електричеството.
Кажи ми, какво става?
Не гледай. - Г-н Доусън ги напада!
Не, Алиша!
Какво правиш? Мамо!
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz