В предишните епизоди...
Вървете до мен. Отиваме към пикапа.
Гризелда! - Имаме нужда от лекар.
Какво му е на този човек? - Хората се разболяват.
Не умират. Те се връщат.
Не можем да се справим сами. - Мога да се справя.
Имаме нужда от помощ. - Това ли е всичко?
Дадох останалите на Гризелда. - Имам нужда от хапчетата си.
Нещата се влошават. Тук е опасно.
Снощи запалиха още една. По-добро е от телевизията.
Извън оградата има хора, прибраха последните преди 4 дни.
Хора, като нас, бягат като добитък,
натъпкани в камиони, по един куфар на човек.
Насочват се на изток. Поне така се говори.
Към Бейкърсфийлд, Вегас, кой знае?
Зад оградата е безопасно. Извън нея всичко е мъртво.
Това е деветият ден.
Станаха девет дни, откакто светлините угаснаха,
вдигнаха оградата, и нашите военни приятели дойдоха.
Травис казва, че сме късметлии.
Би им организирал парад, ако биха му позволили.
Вижте, ние сме благодарни на спасителите си,
на хората, които ни пазят, на хората, които знаят,
кога е време за храна в зоопарка.
Не притежаваме нищо, което природата не може да си вземе.
Всичко принадлежи на нея.
А кучетата и мъртвите...
Здравей.
Трябва да пребоядисаме дневната. - Боядисахме я миналата седмица.
Знам. Трябва ѝ още една боя. Травис намери в гаража.
Какъв е смисълът? - Какво?
Пазарът на имоти е замрял. - Все още се виждат петната.
Може да се види океана.
Още ли не са го пуснали? Не искат да се претовари мрежата.
Спокойно. Ще го оправят.
Къде отиваш?
Мойърс ще прави изявление.
Помоли ме да присъствам. - Да, да не вземе да се разстрои.
Добре, какъв е проблемът? - Няма да ти стигне времето.
Къщата ми е бежански лагер, детската стая е „Реанимация“.
Някой трябва да готви, да чисти. Някой трябва да наглежда Ник.
И всички тези „някой“ съм аз. Защото не знам къде е бившата ти.
Помага на болните. Това заради нея ли е?
Не, заради теб е. - Мен?
Ходиш да се правиш на народен човек. С военните си приятели.
А аз имам нужда от помощ. - Спрете. За бога, престанете.
Карате се като нормално семейство, в нормалната си кухня.
Това не е нормално. Престанете да се преструвате.
Готова ли си? - Моля те.
Направи го. Хайде, просто го направи.
Крис, какви ги вършиш? Слизай. - Татко, ела да видиш.
Искам да помогнеш на Мадисън. - Добре, само погледни.
Нямам време за... - Погледни само за секунда.
Ето, виждаш ли? - Кое? Какво трябва да видя?
Има някакви отблясъци, а те казаха, че там няма живи.
Влез вътре.
Мисля, че там има някой. - Навън няма никой.
Просто слънчево отражение...
Трябва да престанеш, чуваш ли?
Хайде.
Намерих това на плота.
Явно съм забравил. - Забравил си?
Да. Явно.
Вземи го. - Няма нужда, благодаря.
Това не е много добра идея. - Нали целта е да ги откажа?
Ник, стига.
Дай го на Гризелда. Тя се нуждае повече, ти го каза.
Знам какво казах, но трябва да ги спреш постепенно.
За да не започнеш отново.
Мислех, че ще се зарадваш.
Радвам се, но просто...
Ако имаш нужда, ще бъде у мен.
Не се прави на герой. - Няма такава опасност.
Майко. - Да?
Ти добре ли си? - Приятно плуване.
Добре, слушайте, хора.
Като командващ тази част се чувствам горд да ви съобщя,
че сме чисти от заразата в радиус десет километра от тук.
Успяхме да обърнем течението.
От командването ме помолиха да ви прочета нещо.
„Буферната зона остава забранена, докато изчистим биоопасните материали.“
Какви биоопасни материали? - Виж, аз чета, а вие слушате.
Кога ще пуснете телефоните?
„Ако някой се опита да напусне лагера, ще бъде арестуван.“
Ще ни местите ли? - Не, тази позиция е сигурна.
„Полицейският час остава в сила. Редовните прегледи остават в сила.
Хигиенизирането и чистата вода ще пристигнат, щом ограничим заразата.
Имаме нужда от лекарства. - Работим по въпроса.
„Продължавайте да варите водата. Ще получите и таблетки с йод.“
Къде откарахте хората отвън?
Хора, чуйте ме, вие сте в една от дванадесетте
безопасни зони край Сан Гейбриълс, вие сте сред късметлиите.
Можете да останете по домовете си, така че се възползвайте.
Бъдете спокойни, дръжте се добре и си казвайте молитвите.
За да не се наложи да ви гръмна.
Как се казвате? - Алиша Кларк.
Здрасти. - Офелия Салазар.
Бихте ли го казала по букви?
С-А-Л-А... вие дори не гледате.
А, да, ето ви. Офелия.
Г-н Манауа.
Може ли за момент?
Този Томпсън, живее в къщата с покритата кола.
Дъг Томпсън, да. - Отказва да го прегледаме.
Съпругата му смята, че вие можете да го вразумите.
Аз не го познавам особено.
Веднъж пихме по бира, показа ми колата си.
Падате ли си по колите? - Още поддържам форда на баща ми.
Браво! Ще ми помогнете ли, или не?
Просто наистина не го познавам.
Опитвам се да избегна проблемна ситуация.
Или ще влезете и ще го убедите, или аз ще вляза и ще го принудя.
Да или не? - Добре.
Добре, слагайте ръкавиците.
От колко време е вътре?
Вчера се държеше странно, а на вечеря...
Мария, от колко време?
От тогава, от вчера вечерта.
Войниците искаха да говорят с него, реших, че по-добре да е някой познат.
Той много те харесва.
Дъг.
Какво става? - Здрасти, Трав.
Тревожиш семейството си. - Знам.
Но не мога...
Мисля, че не мога да го направя.
Какво да направиш?
Спокойно, успокой се. - Те все ме питат какво става.
Дали всичко ще бъде наред. А аз не знам какво да им кажа.
Всичко ще бъде наред.
Това трябва да им кажеш.
Само това трябва да им кажеш.
Те ще разберат ли, че ги лъжа?
Дъг, семейството ти се нуждае от теб.
Сега.
Имат нужда да излезеш, да кажеш на военните, че си добре.
Да им покажеш, че си добре.
Това е всичко.
Дръж се, приятел.
Хей, хубавецо.
Трябва да тръгвам. Заредила съм те за през нощта.
Стабилен е. Морфинът помага.
Няма ли да останете? Има супа. От домашна тиква.
Трябва да прегледам и други. - Вземете малко с вас.
Сигурно сте виждала много случаи като Хектор. В болницата.
Да.
Не знам какво щях да правя.
Хектор е всичко, което имам.
Благодаря.
Благодаря, Лайза. До утре.
Защо ми го показваш? - Видя ли го?
Защо не го покажеш на баща ти? - Опитах, каза, че не е нищо.
Може би е прав. Сигурно е метал или някакво стъкло.
В отблясъците има повторение. Там има някой.
Човек, който има нужда от помощ. - Това не го знаем.
Какво друго може да е? - Ако е така, ще иде при военните.
Освен ако не може. Или не иска.
Виждаш ли го?
Не трябва ли да отговориш? - Ще ми оставят съобщение.
Цял ден мисля за теб.
Не мога да се концентрирам.
Чакай, чакай.
Хайде да забавим малко. - Да, права си.
Извинявай. Сърдиш ли се? - Не.
Не, всичко е наред. Просто... Много те харесвам, Офелия, това е.
Ти си единственото, което ми дава вяра, че все още има добри хора.
Разбира се, че има.
Успя ли да вземеш лекарството? - Опитах се. Попитах санитаря.
Той какво каза? - Всичко е заключено.
Предполагам, че се запасяват, за връщането ни в града.
Просто майка ми е много зле...
Да, знам.
Браво, тук 3-2 Ехо. Приключвам обиколката.
Връщам се.
Това секс за сдобряване ли беше? Трябва да се караме по-често.
Къде тръгна? Мислех, че е хубаво.
Така е.
Имам да свърша разни неща. - Не могат ли да почакат?
Ела.
Върни се.
Какво става? - Не знам.
От никъде не идват новини.
Вивиан е чула военните да говорят за лагери под карантина в Барстоу.
Не знам. Тя е клюкарка, но...
Не, аз говорех за теб. Какво става с теб?
По цял ден обикаляш наоколо, сякаш не можеш да си намериш място.
Обикаляш, чистиш, наблюдаваш Алиша и Ник като ястреб.
Ник трябва да бъде наблюдаван. - Да, знам, но все пак.
Ако ще си даваме родителски съвети, ти трябва да внимаваш за Крис.
Добре. Аз по цял ден внимавам за...
Говоря за позитивно внимание.
Добре.
Защо имам чувството, че ми четеш конско?
Липсваше ми.
Показа ми видеото, което е заснел.
Той има силно въображение, знаеш го.
Аз също го видях. Наистина. - Добре.
Какво видя? - Не знам, някаква... светлина.
Като слънчево отражение. - Супер, видяла си светлина.
И аз какво да направя?
Да отида при Мойърс и да му кажа „Синът ми е видял светлина,
кажи на войниците да зарежат задълженията си и...“
Това им е работата. Какво направиха за 9 дни?
Обещаха ни лекарства, лекари, електричество, информация.
Къде са? А телефоните?
Защо не прекарат наземна линия? - Не знам.
Сигурно имат по-важна работа. - Или не искат да имаме телефони.
Скъпа, чуваш ли се? Звучиш параноично.
Не искам да окуражавам Крис, и ти също не трябва.
Значи и ти си го видял.
Травис! - Мария.
Защо сте навън, късно е. - Да ме застрелят.
Какво има? - Дъг го няма.
Бях отзад с момичетата, не знам къде е. - Добре, успокой се.
Изчезнал е. Какво му каза? - Нищо не съм казал.
Взел е колата. Изчезнал е с тъпата си кола.
Да вкараме момичетата вътре. - Остават с мен.
Сигурен съм, че е добре. Излязъл е да помисли.
Шофирането тук е забранено, Травис. - Знам, разбирам те.
Ами, какво ще стане, ако... - Моля те, недей да мислиш така.
Аз ще го намеря. Ще намеря татко ви, чувате ли?
Ще го намерим. Хайде, ще ви изпратя до у вас.
Боже. Завъртях я.
Съпругата му се тревожи. Моля ви само за един патрул.
Не е изчезнал отдавна. - Не е изчезнал. Прибрахме го снощи.
Открихме го до оградата, крещеше като луд в колата си.
Тоя тип не го слуша главата.
Не можем да допуснем това в лагера.
Проклятие!
Не ме гледайте така. Заповедите не са мои, макар че съм съгласен с тях.
Вие говорихте с него, нали? Стори ли ви се добре?
Не. - Тогава за какво говорим?
Томпсън ще получи нужната помощ в щаб квартирата,
няма нужда да се тревожим, че при нас има психо. Всички печелят.
Можехте да уведомите жена му. - Аз не съм социален работник.
Това е ваша работа, г-н кмет. Вървете и уведомявайте.
Какво?
Синът ми е видял светлина в зоната, горе, на хълма.
Няма живо същество. Нищо не е видял.
Проверихме къща по къща, улица по улица.
Знам.
Забравете. - Вече забравих.
Златен удар!
Синтия.
Лайза, ето те.
Къде е Хектор? - Получава нужните грижи.
Коя сте вие? - Аз съм д-р Екснър.
Тя е държавен служител. - Синтия ми разказа за вас.
И какво ви каза? - Че вие сте причината да е жив.
И сте много добра сестра. - Практикуваща. Това си е лекар.
Къде отведохте Хектор? - Седнете.
Искам да го видя.
Синтия любезно ми показа картона, но не съм запозната с някои...
Трябва да ви обясня.
Синтия, имаш ли нещо против с Лайза да говорим насаме?
И без това трябва да събирам багажа.
Лайза, вие сте ангел.
Къде отива тя? - Пожела да бъде до съпруга си.
Използвала сте система с морфин. Това е нетрадиционно.
Нямах никакви соли,
затова взех от друг съсед.
Трябваше да облекча сърцето му. - А другите пациенти?
Вече видях четирима души, според които сте им спасила живота.
Просто им помагам.
Само Хектор беше в критично състояние.
Справила сте се много добре, предвид, че не сте истинска сестра.
Нали?
Той щеше да умре. Не знаех какво друго да правя.
Трябваше да я накарам да ми повярва, за да ми позволи да...
За да мога да му помогна. - Разбирам. Отчаяни мерки.
Искате ли да се преструвате още известно време?
Моля?
Беше овладян. Бях го дренирала.
Сменяме превръзката два пъти дневно.
Без антибиотик, това е изходът. Не е заради твоите действия.
Тя каза, че... - Знам. Винаги казват едно и също.
Как ще го направите? - Наблизо имаме клиника.
Военна клиника. - Сега е военна. Охранявана.
Имаме легла и хирурзи, опасявам се,
че съпругата ви се нуждае от това.
Защо шепне, да не съм дете?
Съпругата ми пита колко далеч е мястото.
Близо, на 15 минути. Тези дни няма задръствания.
Аз отивам с нея. - Разбира се, тя е ваша съпруга.
Това е добра новина. - Сигурна ли си?
Ник.
- Какво?
Това е д-р Екснър.
Разбрах, че може би имаш нужда от метадон.
Много щях да искам, ако отказвах, обаче аз вече го направих.
Кога се дрогира за последно? - Не знам. Кога свърши света?
Два дни преди това.
Какво става? - Домашно посещение. Д-р Екснър.
Травис. Много се радваме да ви видим.
Има ли му нещо на Ник. - Не, добре съм.
Бившата ти жена е нарко ченге. Казала е, че съм местния наркоман.
98,6. Ще ти измеря кръвното.
Вие ли решавате кой да отиде в клиниката?
Аз, както и други.
Например Дъг Томпсън? - Не мога да говоря за пациентите.
Извинете го, тревожи се за всички.
Приятелят ти е в добри ръце. Както и Хектор Рамирес.
Също както и Гризелда.
Добре ли си, Ник? - Да.
Г-н Рамирес добре ли е?
Има проблем със сърдечната дейност, но е овладяемо.
Пулсът ти е учестен. - Вие сте привлекателна жена.
Къде беше? - Извън оградата.
Какво видя?
Кой е това? - Докторката.
Иска да вземе жена ми и да я оперира.
Това е добре.
Кажи ми какво видя.
Тела.
Да?
Заразените, но...
Казвай.
Имаше един мъж,
беше застрелян като останалите,
но той не беше заразен.
Имаше и други такива.
Когато бях малък,
едни мъже... дойдоха едни мъже, държавни служители.
Дойдоха в града ни и отведоха някои хора.
Баща ми беше важен човек в нашата общност
и отиде да говори с капитана, попита го кога ще се върнат.
А капитанът отговори на баща ми, „Мигел, не се тревожи.
Винаги се прибират вкъщи.“
И се прибраха.
Аз ловях риба на реката.
Бях още момче. И ги намерих.
Всичките, наведнъж.
Навсякъде около мен. Във водата.
Баща ми каза да не тая омраза.
Каза ми, че хората правят такива неща не защото са зли.
Извършват злини от страх.
И в онзи момент разбрах, че баща ми е глупак,
щом вярва, че между двете неща има разлика.
Ако се случи, ще бъде бързо, и ти трябва да бъдеш готова.
Какво ако се случи? - Трябва да отида със съпругата си.
Ако не се върна, ти ще се грижиш за Офелия.
Офелия е зряла жена, няма нужда... - Моля те.
Ти ще се грижиш за Офелия вместо мен, моля те.
Благодаря.
Дръж сина си близо до себе си.
Какво искаш да кажа?
Ти не знаеш. - Какво?
Нямаш представа.
Нямаш никаква представа.
Махни се, върви си. - Какво е станало с лицето ти?
Защо не чукаш? Махни се. - Ник, спри, дай да видя.
Ник, пусни ме. - Какво става?
Ник, какво се е случило?
Травис, спри. Остави на мен.
Аз ще се оправя.
Добре.
Ник, той си отиде.
Хайде, пусни ме.
Искаш ли да извикам мама?
Кой го направи?
Добре ли си?
Искаш ли да поговорим за това? Хей, всичко е наред.
Наред е.
Добре, хайде.
Внимателно.
Не знам колко време няма да ни има.
Какво става?
Какво става тук?
Ако не я закараме при хирург, ще загуби крака си. Пречиш.
Господине, вие ще изчакате. - Не, това е съпругата му.
Имам две имена. - Гризелда Салазар, Даниел Салазар.
Не, не вие. Никълъс Кларк. - Какво?
Безплатно здравеопазване от армията на САЩ.
Бягай.
Не, това е някаква грешка.
Не, той не е болен. - Успокойте се, госпожо.
Какво правите? Успокой се, той е само дете!
И един старец. Какво правите, това е домът ни.
Нищо не съм направил.
Нека Ник остане, той не е опасен. Аз ще се грижа за него. Моля те.
Каза, че искаш да помагаш. - Да, искам, но...
Тогава се качвай в камиона. Трябваш ни в болницата.
Мойърс ме познава, нека поговорим. - Няма значение.
Нека само да говоря с Мойърс.
Синът ми е тук, нуждае се от мен. - Ще се върнем, тук е в безопасност.
Но Гризелда и другите имат нужда от теб.
Аз имам нужда от теб.
Идваш ли?
Лайза.
Не се тревожи.
Добре, да тръгваме.
Къде е той? Къде го водите?
Крис?
Лайза. Тя е виновна за това.
„Патрик, ако намериш това,
знай, че съжалявам.
Ако го намериш, знай, че те обичам.
Днес видях нещо, което ме ужаси.
Първо помислих, че е неестествено.
Помислих, че е анормално.
Обаче грешах.
Това, което видях, беше предречено.
Беше божие дело.
И мисля, че е твърде късно.
Иска ми се да беше до мен, но скоро ще се видим.
И ще ме прегърнеш.“
„Патрик, ако намериш това, знай, че съжалявам.
Ако го намериш, знай, че те обичам.“
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz