Джордж!
Получи се поръчка, братче. - Добре. Нека да видя.
Наблизо е.
Хей, тръгваш ли си? - Човече, изчакай.
Много е близо, нали? - Хайде, ние печелим.
Веднага се връщам. Трябва да поработя. - Хей, можеш да останеш ако искаш.
Аз ще поема тази поръчка. Нямам проблем. - Наистина ли?
Да. Дай ми това. - Само да не я объркаш. Ето ти я.
Добре. Да започваме. Хайде. Ето там.
ВЕЧНИЯТ
Ето, нека да помогна. Задръж я отворена за момент.
Там. - Добре.
Хуан, ела.
Хайде. - Добре.
Ела тук.
Ето. Внимателно.
Аз ще взема маските. - Разбира се.
Хайде. - Полека, полека.
Хайде, Луки. - Какво се случи?
Среща на собствениците. Ще те информирам по-късно. Хайде.
Ало, ЦеКю. Приемате ли?
Това е Лима, Униформ, Пет, Делта, Алфа.
Има ли някой на тази честота? Моля отговори.
Това е извънредно съобщение. Ако някой слуша, моля, отговори.
Трябва да се опитаме отново довечера.
Хей, не се безпокой.
Само е въпрос на време, преди да дойде помощ.
Ами ако не се появи помощ?
За какво говориш?
Не чухте ли, какво се е случило в сградата на Елена?
Защо мислите, че са донесли онзи чувал, пълен с оръжия.
Да чух. Но не разбирам, защо хората станаха изведнъж така агресивни.
Какво не разбираш? - Вече ти обяснихме, Ана.
Притиснаха ни в ъгъла и нямахме избор. Хайде.
Добре, но какво общо има това с превръщането на къщата ми в арсенал?
Ана!
Може би трябва да напуснем града.
Къде бихме отишли? - Някъде далеч.
В къщата ти на острова.
А как можете да сте сигурни, че там ще е по-безопасно, отколкото тук?
Аз не отивам никъде.
Единствено бихте ме изнесли оттук в чувал за трупове.
Тогава не знам.
Тано, колата ни трябва сега.
Не.
Трябва да намерим Клара.
Съжалявам, Хуан, но "не".
Повечето от нас остават в къщата.
Така че колата също остава.
Няма да ме прецакаш отново, нали?
Обеща, че ще ни позволиш да вземем и нея.
Нещата се промениха.
Персоналното търсене ще трябва да почака за по-късно.
Разбира се, къщата е твоя, правилата са твои.
Някой идва.
Къде? - Там.
Сега завива. Ето там.
Той следва стъпките.
Гаражът. - Отворен ли е?
Остани там!
Ела насам!
Ето тук!
Влез там!
Хайде, влизай там! Хайде, влез там, по дяволите! Тръгвай!
Влизай! И ми дай това нещо на гърба ти.
Да, добре. Ще ти го дам. - Инга, вземи го.
Седни там.
Бенито? - Да.
Опитвам се да ти го кажа, откакто съм дошъл тук.
По дяволите. Съжалявам, човече. - Да.
Той е човекът, занимаващ се с хардуера.
Видях колата на Висенте. Помислих, че е той. Затова дойдох.
Кике от аптеката, познаваш ли го? - Не, не.
Лаура, помниш ли я? Учителката по танци?
Тео, от бакалията?
Или Роберто?
Роберто, депутатът? - Същият.
Той ми помага.
Тази кола наистина би била полезна.
Бихме могли да доставяме снабдяване на всички тези хора, разбирате ли?
А защо Роберто не дойде сам?
Защото дойдох аз, знаеш ли?
Роберто се занимава с нещо друго.
Какъв човек, нали?
Единственият съм, който я кара.
Алфредо, тези хора имат нужда от помощ, нали?
Да, както и ние.
В тази кола няма нищо специално.
Тя работи, защото е стара.
Старите коли работят.
Освен това бензинът ни свърши.
Алфредо, познаваме се от години.
На този етап никой никого не познава.
Кучи син!
Не, не. Не и без маска.
Изглежда, че е имало малко бензин в резервоара й.
Този човек паркира колата си тук, а вие му затръшвате вратата под носа му?
Онзи гад, Роберто, го е изпратил, за да ни измами.
Забрави ли, какво направи той на онази среща през '01-ва?
Това беше преди повече от 20 години, Алфредо! На никого не му пука.
Става късно.
Сигурни ли сте, че искате да излезете по тъмно? Изчакайте до сутринта.
Не. - Чакахме твърде дълго.
Ще се опитаме да намерим кола на улицата. Ще видим.
Какво е това по гумите? - Това е заради снега.
С тях ли ще тръгнеш?
Ще тръгна сама. Не искам да завися от никого.
Къде съм, по дяволите?
Мостът Сааведра?
О, мамка му!
Хайде! - Защо не тръгва?
Не знам. Не знам.
Може би... не е достатъчно стара. Не знам.
Нека си починем. След това ще продължим.
И това нещо решава, точно сега да изтощи акумулатора.
Слухов апарат? Откога го използваш?
Само от няколко месеца. Според мен не е голяма проблем.
Говорим си за стари неща, нали?
Ти си старицата тук, нали?
Оплакваш се от всичко като стара дама.
Нали?
Отново ли ползваш пушки?
Не. За първи път докосвам пушка от известно време насам.
Не би го казал.
Какво според теб трябваше да направя?
Направил си това, което е трябвало да направиш, нали?
Господи.
Облегни се назад, Елена. Облегни се. Побързай.
Залегни. Не мърдай.
Почакай. Погледни там. - Не работи.
Това е проблемът. Кълна се!
Слез тогава! Отвори вратата!
Прозорецът не се спуска...
Добре, заеби я. Хайде да тръгваме! Да тръгваме!
Защо са останали там? Имат ли кола?
Какво става?
Не знам.
Идва откъм главния път. Звучи, сякаш унищожават всичко.
Какво сега? Това престрелка ли е?
Мародерстват ли вече? Толкова скоро?
Какво ще правим, ако дойдат оттам?
Няма да дойдат тук.
И ще чакаме да го направят.
Ало, СиКю. Някой чува ли ни?
Ако някой ни чува, моля отговори.
Това е обаждане е за помощ от Аржентина. Моля помогнете.
Има ли някой там? Моля, отговори.
Ще те намерим. Обещавам. - Коя от тях е приятелката?
Тази. Това е Луна.
Къде е офисът?
Никога не си идвал на родителска среща, нали?
Остави на мен.
Аз ще потърся, а ти иди да ни намериш кола.
Добре. Ето. Вземи това за всеки случай.
Не. В никакъв случай, не.
Вземи това, тогава.
Брадва ли? - Вземи я. Хайде. Вземи я.
Лукас?
Това беше негова заповед и му казах, че ще го взема.
Взех от него билета му за спасение.
Аз трябваше да лежа мъртва в онзи парк, а не той.
Хайде. Нямало е как да знаеш.
Вероятно щеше да е заклещен в снега и двамата щяхте да сте...
Точно така, Инга.
Отпусни се. Не си могла да знаеш.
Забеляза ли нещо странно там?
Освен мъртвият ми брат, не. Беше толкова мразовито.
Трябва да останем активни.
Не можем да позволим на скръбта да ни потиска, нали?
Не можем и да се преструваме, че нищо не се случва.
Не сме роботи.
Предполагам, че той е прав.
Ако не държа разума си ангажиран, ще го загубя.
Чух някакви странни шумове, но не видях никого.
Дори и от съседите ви.
Мога ли да разчитам на теб, Инга?
Трябва да изляза навън за малко.
Къде отиваш? - Необходимо е да се снабдим с провизии.
Мога ли да взема колата? - Върнала съм я за всички.
Тано, ще дойда с теб.
Само бъди внимателен там. - Ти също.
Хуан?
Ти ли си?
Има ли някой там?
Вие, копелета!
Пусни ме да изляза, Гутиерес! Ще те убия!
Глупав кучи син, пусни ме да изляза! Веднага!
Спри да крещиш! Просто се успокой и ми кажи името си.
Какво става тук?
Отвори, кучи сине! Ти луд ли си?
Хайде, отвори вратата! - Там има заключено момче.
Доколкото разбирам, очевидно са проникнали в училището през нощта,
и приятелите му са се пошегували. Ето защо е заключен там.
Страхотни приятели. Къде са тези тъпаци?
Хайде, човече! - Отвън на училищния двор.
Трябва да направим нещо. Биха го чули и от улицата.
Не виждаш ли, Хуан? Той е в шок.
Отвори вратата, копеле!
Кои сте вие? - Как се казваш, дете?
Иди се наеби, задник!
А фамилията ти? - Хуан.
Пабло. Казвам се Пабло.
Чуй ме, Пабло. Случило се е нещо ужасно.
Приятелите ти не са могли да дойдат и да ти помогнат, защото са мъртви.
Какво имаш предвид, че са мъртви?
Някакъв токсичен боклук пада от небето от два дена насам.
Убива при контакт. Чуй ме.
Ако искаш да живееш, дръж си устата затворена и прави каквото ти кажа,
без значение какво. Разбра ли?
Сигурен ли си, че разбираш какво казвам?
Дръпни се, старче!
Страхотен ход, Хуан.
Как се е случило това?
Никой в действителност не знае. Нямам представа.
Майка ми...
Тя сигурно мисли, че съм мъртъв.
Можете ли случайно да ме заведете вкъщи?
Ние търсим дъщеря си.
Казва се Клара.
Отивала е тук.
Това е тя. Познаваш ли я?
Какво ще кажеш за нея?
Луна Стефано?
Да, нея я познавам.
Наричат я Лоли.
Брат й е един от гаднярите, които ме затвориха там.
Спомняш ли си, къде живее?
Ако ви кажа, къде живее, ще ме заведете ли след това у дома?
Къде отиваме? - До пожарната.
Оставих някои неща там, които не се побраха в колата на Висенте.
Не трябва ли да потърсим храна? Мислех, че това е най-важното нещо.
Има повече от достатъчно храна в супермаркетите.
За нас е нужно да превърнем гаража в крепост.
О, разбира се.
Защото ще настъпи моментът, в който всички ще се избиват взаимно, борейки се за припаси.
Като в онези гадни ТВ предавания, които обичаш да гледаш.
Погледни се. Все едно изживяваш приключението на живота си, нали?
Да кажем, че имам таланта да оцелявам.
Какво не е наред?
Беше безупречно чисто, когато тръгнахме.
Защо тогава не се върнем в колата?
Ти наблюдавай. Аз ще отида да проверя отзад.
Бенито.
Свали оръжието, Роберто. Те са ни съседи.
Бях ти казал да наблюдаваш.
Те са като армия. Какво искаш да направя?
Появиха се от нищото. Бяха в камион. Не ги видях.
Вие ли взехте компресора и нещата, които оставих тук?
Да, защо? Твои ли са?
Започнахме да претърсваме района. Отцепваме квартала.
Това е страхотно. Каква затворена общност.
Не е нужна мащабна защита. Това е за безопасността на всички.
Чухте ли стрелбата снощи? - Да, разбира се. Беше близо до нас.
Беше в един супермаркет на двайсет пресечки оттук. Разграбиха го.
Какво знаете за това?
Според слуховете, това са хора отвъд гробището.
Хора от бедняшките квартали?
Ето защо трябва да сме бързи.
Трябва да затворим всички главни улици. Да се поставят барикади.
Никой да не влиза или излиза.
А кой взе това решение?
Съюзът на собственици на жилища. Имахме събрание.
Както през 2001, помниш ли го?
Заповядай да се присъединиш.
Между другото, асоциацията ви дава 24 часа,
за да преразгледате решението си да не ни позволите да ползваме гаража.
Да тръгваме.
Прикривай. Ще отворя вратата.
Почакайте. Ще дойда с вас. - Не. Изчакай ни тук.
Не, не. Искам да тръгна с вас. - Остани тук, за Бога.
Клара!
Има ли някой у дома?
Клара!
Всички са азиатци.
Не!
Пусни ме, кучко! Мамо!
- Успокой се.
Знаех си го! Това копеле дойде, за да усложни живота ни.
Не знам.
Мисля, че правим грешка, самоизолирайки се.
И междувременно, те мислят и за другите, а не само за себе си.
Мислят за другите, добре. Мислят за нас и тази къща.
Когато се появят и превърнат гаража в цирк, тогава ще си говорим.
Какво, за Бога, е станало с теб? Познавам тези хора открай време.
Толкова си наивна, Ана. Толкова си наивна.
Знаеш ли колко дълго тези хора ще бъдат приятелски настроени? Две седмици!
След две седмици всички взаимно ще се изпозастрелят.
Просто прави това, което ти казвам. - Сега пък заповядваш ли ми?
Ти не си ми баща. Просто ги остави да почиват в мир.
Точно така. Ако баща ти беше жив, щеше да е съгласен с мен.
Не, скъпи, ако баща ми беше жив, щеше да сподели всичко, което има.
Изминал е един ден от тази бъркотия.
Трябва да има и добри хора, останали там.
Тано!
Чух глас по радиото.
Ало. Има ли някой там?
Алфредо Фавали съм, от Аржентина. Има ли някой там?
Да, чувам те. Ти чуваш ли ме?
Да, чувам те. Кой си?
Денис Гомес от Церо Чато, Уругвай.
Радвам се да се запознаем, Денис. Как вървят нещата там?
Нещата са малко сложни.
Виж, посред една много силна снежна буря сме в момента.
Съжалявам да го чуя, Денис. И тук нещата са трудни.
Някаква информация, която можеш да споделиш относно това?
Не много. Това нещо е ударило целия континент. Това е сигурно.
Трябва да съм кратък, за да пестя батерията.
Можем да опитаме да се свържем по-късно, нали?
Не, почакай, Денис. Почакай за момент.
Ти каза, че е засегнало целия континент. Откъде знаеш?
В контакт съм с човек от южната част на Бразилия.
Къде в Бразилия?
Денис, приемаш ли?
Няма го вече.
Не разбирам, защо не можем да комуникираме с онзи човек от Бразилия.
Поне знаем, че не сме сами.
Връщаме се на изходна позиция.
Къде отиваме?
Към къщата ми. - Към къщата ти? Защо?
Не знам. Не знам. Можем да помислим...
Можем да потърсим нещо, което би ни помогнало да намерим Клара. Не знам.
Това дете е с повишена температура. - Ще може да се справи.
Хайде. Нека да отидем при Фавали. - Ще се оправи.
По-късно ще му дадем нещо.
Сам е. Няма си никого. Отговорни сме за него.
По дяволите! Мамка му!
Мисли, Хуан Салво. Какво би било, ако това беше дъщеря ти?
Как би пожелал да се отнесат към нея?
Толкова ли е висока температурата?
Сложи маската на Клара на детето.
Побързай.
Седни там.
Отвори си устата.
Помощ!
Моля, помогнете ми!
Моля!
Какво искаш?
Раждам в момента!
Водите ми изтекоха! - Ние не работим тук.
Затворено е. - Хуан.
Бременна е! - Защо отваряш?
Отварям.
Влизай. - Покрита е със сняг. Не я докосвай.
Не я докосвай. Влизай. Побързай.
Седни тук. - Ох, боли.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Опитай се да дишаш. - Това боли.
Аз съм лекар. Казвам се Елена.
Как се казваш? - Жулиета.
Дишай. Дишай.
Имаш контракции. Всичко ще бъде наред. Легни тук.
Хайде.
Предполагам, че няма да е преждевременно в крайна сметка.
Какво? - Вие глупаци ли сте?
И няма да е преждевременно в крайна сметка.
Не мърдай, или ще стрелям. - Дай ми ключовете.
Почакайте, ние ти помагахме. Не смятай, че...
Млъкни! Дай ми ключовете за колата, задник!
Не е нужно да го правите. - Веднага!
Спокойно. Не е нужно да се изнервяте.
Ето, вземи. - Дай ми ги.
Млъкни. Отивайте отзад. Вървете?
Заключи ги, за да не се притесняваме, че ще ни преследват.
Хайде, дядка, продължи да вървиш. - Вървя, успокой се.
Влизай там! Ти също! Влез там!
Стресираш ме, човече. Влизай. Хайде.
Хайде. Да тръгваме!
Вземи раницата. - Разбира се, скъпа.
Вземи това. Вземи всичко, което можеш.
Какво още искаш? - Няколко антиациди. Не ги забравяй.
Отвори вратата, кучи сине. Пусни ни да излезем!
Какъв е смисълът да ни затворите?
Хей, знам, че слушаш, ти, кучи сине! Отвори!
Предполагам, че си отидоха.
Хуан.
Отново спомени, нали?
Откога?
Откакто излязох навън в снега.
Първият път.
Дали момчето не ни е чуло да викаме?
Хей, дете. Там ли си?
Да, да... Май нещата нещо се обърнаха, нали?
Пабло, отвори вратата, моля.
Няма начин, по дяволите!
Пабло, ние сме ти приятели. Отвори вратата, моля.
Не съм ти приятел, стар наркоман.
Сега си мил с мен, нали? Разбира се.
Няколко глътки от това и ще станеш плюшено мече, нали?
Какво си мислиш, че не съм те видял? Но знаеш ли какво?
Аз излизам оттук, а вие двамата оставате заключени там.
Така ще разберете какво е чувството. - Дете!
Отвори тази врата. Ако не го направиш, ще ти сритам задника, когато изляза.
И ще се измъкна, кълна се Ще разбия тази врата. Разбираш ли?
Издухай ми хуя. - Какво?
Пабло, моля те, отвори вратата.
ПОСОКА КЪМ БРАЗИЛИЯ
Остани тук!
Скъпи! Скъпи.
Какво искаш?
Да тръгваме.
Ела тук. Влизай. - Да тръгваме.
ПОМОЩ!!!
Намериха ли я? - Ето, покрийте я.
Това не е Клара. Не я намерихме.
Добре.
Той има висока температура.
Нужна му е помощ. - Моля.
Да влезем вътре. Ще му дадем нещо за ядене.
Какво е всичко това?
Отиваме на острова. Той промени решението си. Не ме питай защо.
Ще трябва да се погрижите за момчето, което сте довели с вас.
Все още не сме успели да намерим Клара. Благодаря, че запита.
На първо място, утре ще се отправим за Тигре.
Май беше казал, че няма да напуснеш дома си, докато не пристигне помощ, нали?
Тя никога няма да дойде.
Магнитното поле на Земята е изчезнало.
Ето защо сигналът на къси вълни не работи.
Откъде знаеш, че не това причинява проблема?
Компасът си е наред. Светът е съсипан.
Светът, какъвто го знаем, е изчезнал завинаги. Завинаги.
Мисля, че има нещо повече.
Има нещо отвъд твоите научни теории.
Тук се случва и нещо друго.
Като какво? - Не знам.
Бях там и видях някои странни неща, Алфредо.
Компасът не лъже.
Дъщеря ми е някъде там и няма да се спра, докато не я намеря.
Не би разбрал това, защото не си баща.
Ти нямаш деца.
Всички сме обречени.
Най-доброто нещо, което е можело да се случи на Клара, е да умре в снега.
Трябва да го приемеш.
Какво каза?
Как можа да кажеш подобно нещо? Как можа да го кажеш?
Луд ли си? - Разкарай се от мен.
Как можа да кажеш това? - Разкарай се от мен!
Тя ти е кръщелница, копеле! - Разкарай се от мен! Разкарай се!
Разкарай се от мен!
Студено ли е?
Проверете това? - Какво е това?
Поръчката ви, г-жо. Съжалявам за закъснението.
Няма начин, страхотно!
Всъщност бях зажаднял за това? - Харесва ли ви? Всичко за принцесата ми.
Харесва ми. - Виж.
Знаеш ли, че понякога действаш коректно? - Благодаря.
Най-после нещо прилично.
Дарио?
Хей, това изобщо не е смешно, скъпи. Хайде!
Превод и субтитри: Петър Баев @peterb