ВЕЧНИЯТ
Супермаркетът.
Ана!
Тано!
Какъв е планът ти? - Да успеем да стигнем до Кампо де Майо.
Успех! Пазете се. - Благодаря.
Добре. Да тръгваме. - Аз оставам. Пушката ми.
Благодаря за всичко.
Хуан! - Какво има?
Просто трябва да дойдеш тук. Хайде.
Татко. - Клара, скъпа.
Къде я намери?
Тя ни намери, Хуан.
Спомням си, че беше петък вечер, Труко.
Добре. Да.
Хуан, Хуан, това е чудо.
Всички сме заедно.
Тя ни намери, Хуан.
Благодаря ти.
Ела тук. Ела тук.
Тано, какво става по дяволите?
Истина ли е това, което казват? - Кой какво казва?
Съседите дойдоха и заговориха за някакви буболечки.
Можеш ли да ни кажеш нещо?
Трябва да се махнем оттук. Това е всичко.
Тано е прав.
Нямате си и представа, какво ни очаква.
Откъде е дошъл той?
Беше измръзнала, когато дойде тук, горкичката.
Спомена ли, как е стигнала дотук? - Не можа.
Единственото, което можеше да каже, беше "Мамо! Мамо! Мамо!"
Какво е това тук? Видя ли го?
Да, видях го. - Пипни го?
Не се безпокой.
И тримата сме тук.
Почивай си.
Хайде. - Добре.
Хайде, Паблито. Ще помогнеш в това, нали? Хайде.
Добре. Почти стигнахме.
Чакай, чакай, чакай...
Кои са тези хора?
Къде е Алфредо?
Саведра приличаше на военна зона.
Доколкото чухме, в центъра е още по-зле.
Но за колко буболечки става дума?
Стотици от тях в радиус от няколко мили.
Тогава трябва да се махнем оттук. Веднага.
Добре... - И къде ще отидем?
Може би да се скиташ там е още по-опасно.
Нямам си понятие. Само знам, че ще ни трябва автомобил.
Някой да има нещо, което бихме използвали?
Аз имам кемпер.
Готов съм да го изтъргувам. - И какво искаш за него?
Къщата ти и този гараж.
Ако казаното от тях за Кампо де Майо е вярно,
те имат всякакви оръжия, Роберто. Помисли върху това.
Защо да ходим до тази армейска база, по дяволите?
Ние имаме оръжия!
Ние можем да воюваме! Ако искате да си тръгнете, заповядайте!
Но къщата трябва да бъде за тези, които останат и се борят за нея.
Вземи го, или го остави, Фавали.
Сделка? Или само си приказваш?
Чудесен е, нали?
Моби Дик.
Внимателно.
Лукас, иди да доведеш Хуан.
Успех. - Хуан, хайде.
Приятно пътуване, нали? Срамота е, че пътуването ще е толкова кратко.
Нужна ли ти е помощ? - Не, благодаря.
Откъде се появи това?
Клара я носеше, когато дойде тук. Защо?
Тази е моя. Беше на лодката. - Сигурен ли си?
Не знам. Може би е съвпадение.
Инга, какво ще кажеш за един сандвич за из път?
Не! Ти...
Не! Само един малък сандвич за из път. Наистина е евтин.
Не е много, но е от сърце. - Хайде да тръгваме. Побързай.
Една кръгла маса и един доктор...
Кой ти говори за любов...
Тръгни към Слънцето и експлодирай...
Тръгни към Слънцето...
Добре ли си, Хуан?
Излезте навън на Слънце, идиоти...
Искаш ли? Все още са хубави и топли.
Какво е това? - Тортила сантиагуеня.
Не го прави. Не е безопасно.
Грижа ти е се за мен, нали? Не. Ще се справя.
Вземи една.
Добра ли е? Никога не съм я опитвал. - Да. Деликатес е за бедните.
Но трябва да я изядеш сега, защото е вкусна, докато е топла. Ето.
Копеле!
Какво се случи? - Някакъв безразсъден идиот!
Защо бързат толкова? От какво бягат?
Обзалагам се, че са буболечките.
Не бих се изненадал да видим някои от тях и тук.
Продължи да караш.
Нямам търпение да отида на острова.
Водата е на около 300 метра, а брегът на реката е само кал.
Може би по на север ще има вода. Можем да опитаме да отплаваме оттам.
Ще отидем в Кампо де Майо.
Казвам ви, че къщата ми на острова е най-доброто място за оцеляване.
Уморих се да оцелявам, Фава.
Нека да поемем по Панамерикана към магистралата на Буенос Айрес.
И ще видим оттам накъде, нали?
Ти тръгни напред. Аз ще отида да взема нещо от лодката.
Това трябва да е било цунами.
Водата се отдръпва назад
и тогава връхлита огромна вълна и затрива всичко.
Какво е станало с целия трафик?
Беше дълъг уикенд. - Правилно, празниците.
Какво е това?
Това е лудият, който едва не се блъсна в нас.
Какво му се е случило?
Злополука ли е било, или са били буболечките?
Мисля, че не е било нито едното, нито другото.
Мамо! Мамо!
Бебчо. Скъпа.
Отиваме на острова в къщата на кръстника ти.
А момичетата? - Какви момичета?
Лоли. Лоли и Тати... Обещах им, че ще се върна.
Не се безпокой, Клара. Момичетата ще се справят.
Сигурна ли си, че ще се справят?
Да, скъпа. - Добре.
Почина ли си малко, Клари?
Да. За щастие, да.
Тано! - Какво става, малка звездичке?
Здравей! Как си?
Добре. Как си ти? Как се чувстваш? - Добре, благодаря.
Искаш ли да хапнеш нещо? - Да, моля. Също съм и много жадна.
Вкусно ли е? - Възхитително.
Когато стигнем там, би могла да сготвиш нещо по-засищащо.
Сигурна ли си? Мисля, че тя харесва повече готвенето на Тано.
Тано, бих искала някои от твоите доматени спагети. Би ли направил?
Да, г-жо. Желанието ти е закон за мен.
Нямаш си представа, колко много ни липсваше, Клари. Толкова много.
И онова, през което минахме с баща ти, за да те намерим.
Търсели сме те навсякъде.
Значи си била на лодката през цялото време?
Каква лодка? - Нонино. Коя друга?
Не, не, не бях...
Всъщност бях при Мом. А преди това и при Лоли. С момичетата.
Не беше ли преди това на лодката? - Не. Не, мамо. Нищо подобно.
Какво ще кажеш за маската? Онази, която носеше?
Откъде я взе? - Каква маска?
Тя там ли е? Вземи я.
Когато дойде при Фавали, ти носеше тази маска.
Ето, виждаш ли я? Тази.
Какво? Носела съм това ли? Аз не...
Няма значение. Всичко е наред. Няма значение...
Да, не е голяма работа. - Изяж това.
Скоро ще си припомниш. Не се безпокой. - Да.
Изглежда, че някои от групите се разбират добре.
Не бих рискувал, Тано.
Нека да подходим внимателно и да видим.
Хуан, погледни този пикап!
Боби и Мики! Какво правят тук?
Какво е станало, че не се пазят?
Какво? Познаваш ли ги? - Да, приятели са на Джейди.
Хайде.
Здравейте.
Оттук.
Това място е пренаселено, човече. - Да. Тук е като в Дисниленд.
Тук има достатъчно храна за седмици.
Здравей, приятел. - Здравей.
А буболечките все още не са пристигнали тук.
А има ли нещо от съпротивата? - Не много.
Хуанка, тук. Ето тук.
Това са приятелите, за които ти разказахме.
Здравейте. - Здравей. Как си?
Оправяйте се сами, нали?
Можете да ядете каквото искате. Намерете си място, което да ви хареса.
Но... просто дръжте оръжията далеч от децата.
Разбрахте ли? - Да.
Добре. - Много благодаря.
Нека да ги настаним, нали?
Бъдете нащрек и оръжията ви да са в готовност,
защото тези, направили онова на магистралата, може да са и тук.
Добре. - Кои са тези?
Йоргито! Страхотно, страхотно!
Можеш да споделиш, че той е намерил и вино!
Виното те подмладява, човече! - Здравей, Инга. Ела тук!
Дядо Коледа е тук!
Наздраве.
Къде си? - Какво имаш предвид?
Тук съм. - Не, братко.
Нещо се случва. Ти не си тук. Когато се появи Клара, теб също те нямаше.
Когато я видях, ме обзе ужасно чувство.
Имах чувството, че това не е истина.
Усещането беше като при симулация.
Май всички заговорничите, за да ме накарате да повярвам,
че това се случва в действителност, нали така?
Не.
Не, няма значение. Забрави. Няма значение.
Нека да ти кажа нещо.
Дължах на Русо много пари, честно казано.
В деня, в който заваля снега, когато той умря, почувствах облекчение.
Защото не виждах в него приятел, който е починал.
Виждах в него един кредитор.
Няколко дена по-късно се почувствах гадно, защото той ми беше приятел.
Но какво общо има това с казаното от мен?
Едно и също нещо е.
Главите ни играят тези трикове на всички нас. Така че не бива да се задълбочаваме.
Видя ли семейството, което беше убито?
За какво говориш?
Видяхме една простреляна кола на магистралата.
И не бяха буболечките, сигурен съм в това.
Не за първи път чуваме такива неща.
Знаеш, че хората просто луднаха.
Ето защо не трябва да намаляваме бдителността си към всеки един.
Не съм намалил бдителността си.
Нямам предвид вас, момчета. - Кого имаш предвид тогава?
Кои са те?
От "ол инклузива" зад ъгъла са. - Затворът "Хосе Леон Суарес".
Не знаем дали са от оцелелите, или са бегълци.
Обзалагам се, че някой от тях стои зад инцидента със семейството.
Какво не е наред, Хуан? - Нищо не е наред.
Имам чувството, че познавам този човек.
Едно птиченце ми каза, че харесваш вратните пържоли. Така ли е?
Не ям месо. Вегетарианка съм.
Съжалявам.
Добре... не се притеснявай. Мога да донеса и нещо друго, ако искаш.
Съжалявам, не исках да те обидя.
Не, не! - Клара!
Какво се случи, Клара?
Успокой се. Нека да й помогна.
Дишай... - Какво се случи?
Дишай...
Спокойно, всичко е наред. Помогни ми да я преместя там.
Сега полека. Полека. Добре.
Какво се случи? - Това е всичко. Полека...
Ние сме добре. Благодаря. - А ти добре ли си?
Какво се случи, скъпа? - Полека, полека.
Всичко е наред. Хайде. - Нещо се е случило.
Не знам какво се е случило. Беше готина и после...
Дойдох и я заговорих, а тя побесня.
Очите и се подбелиха и въобще...
Цяла драма, заради парализа на лицето ли е? Каква кучка.
Това няма нищо общо с теб Тя не е добре.
Родителите й наистина се притесняват за нея.
Освен това сме се виждали и преди. Така че това е странно.
Чуй ме, Мики. Грешката не е била твоя, човече. Ясно ли ти е?
А сега иди да намериш Йордито. Той иска да поиграе с теб на труко.
Махни това нещо от главата си. - Добре. Идваш ли?
Но ако тя отново се забърка с брат ми отново, ще й го начукам.
Тази кучка.
Какво?
Вземи си хапчетата.
Нещо не е наред при нея.
Тя трябва да си почине някъде, където е приятно и спокойно.
Къде обаче да се случи? - На острова.
Дори не знаем, дали ще успеем да стигнем там, Хуан.
Спри да бягаш от реалността. - Какво предлагаш?
Чух, че в Кампо де Майо има действаща болница.
Елена.
Знаеш, че не бих могъл и да стъпя на това място. Това би бил краят ми.
Не искам да се намесвам.
Но да отидем на острова би била най-добрата идея за Клара,
предвид състоянието й. - И какво те кара да го кажеш?
Лодката ми не беше на стоянката.
И съм сигурен, че е била взета от Клара.
Това е дневникът на отплаванията и връщанията.
Виждаш ли? Това е подписът й.
Кретен такъв! Изплаши ме! - О, хайде. Не ме ядосвай.
Не ми се сърди. Просто си затвори очите, нали?
Готова ли си? Не гледаш, нали?
Няма начин! Откъде имаш това?
Весела Коледа.
Хайде, сглоби го. Те ще ни убият тук.
Разкажи ми за това. - Довечера.
Здравей. - Мога ли да седна
Да, моля..
Може би искаш да пушиш? - Разбира се.
Стреляй.
По дяволите, пич, сглоби я. Никога няма да ги победим с този темп, човече.
Трябва да се успокоиш! - Бъди спокоен.
защото разгневените ги бият, нали?
Хубавото за Труко е, че вероятно следващия път ще си отмъстите.
Май никога не си играли с някой, на когото никога не му върви на карти.
Познавате ли Фавали? - Да. Братът на Марио.
Никога не е имал добра ръка от 40 години.
Но не това е най-важното.
Вижте, наистина е важно да се знае, как да се блъфира.
И да имаш подкрепящ те партньор, е от основно значение, за да продължиш лъжата.
Покажи ни тогава уменията си да блъфираш.
Защо пък не? С удоволствие.
Но преди да го направя, ще си взема малко истински алкохол за отскок.
Защото без него не е същото.
Чакай, ще дойда с теб.
Това е за сметка на заведението, момчета. Искате ли нещо друго?
Ще изпия една бира. - Още една бира, да.
Не знам. Предпочитам бира.
Ето какво се случва. Уискито е като тангото.
Това е нещо, което започва да ти харесва с напредването на възрастта.
Какво ще кажеш за това?
Не, не, търся това. Виждаш ли? Със синия етикет.
Син етикет.
Ето ме и мен.
Ето ни и нас. Бинго!
Тони!
Какво? Защо всички бягат?
Хайде. - Да тръгваме.
Побързайте! Хайде!
Оттук, хайде!
Какво се случва?
Случва се, хайде.
Вървете, вървете, хайде. Ставайте, ставайте, да тръгваме.
Бягайте, бягайте! Да тръгваме!
Вижте. Полюсите са се обърнали.
Югът е новият север.
Къде е Лукас?
Виждали ли сте го?
Лукас!
Луки!
Тано! Тано!
Това е уискито, което той търсеше. - Предполагам, че го е намерил.
Луки!
Какво не им е наред на тези момчета?
Не виждат ли, че снегът е спрял да вали?
Лукас!
Никъде не мога да го намеря.
Някакъв успех? - Не, никакъв.
Къде е отишъл този глупак?
Проверих също и отзад, но...
Елена! Елена!
Елена! - Хуан!
Хуан, тук сме! Ние сме тук!
Къде е Клара? - Тя е там.
Ана е все още навън!
Ана! - Почакай тук!
Тръгвай!
Тано, Ана е с Инга зад Бургундея 504.
Опитват се да се скрият.
Тано, тръгвай! - Върви!
Омар!
Върви!
Хуан, нужен си ми тук. Те ни избиват!
Копелета! Страхливци!
Страхливци!
Елате тук! Елате!
Добре. Хайде, помогни ми. Помогни ми да изляза!
Ана! Ана! - Добре съм.
Добре ли си? - Добре съм.
Наистина ли?
Свали оръжието си!
О, Елена! - Какво се случи?
Да, добре съм.
Бях улучена от шрапнел над коляното, но съм добре.
Трябва да почистим раната.
Тя все още диша.
Помощ!
Моля!
Помогнете ни! Моля, помогнете ни!
Това е Тони! - Помощ!
Сигурна ли си, че си добре? - Да, скъпи. Отивай.
Всичко е наред.
Не се притеснявай.
Всичко е наред. Запази спокойствие. Ще се оправиш. Всичко е наред.
Той ще се оправи.
Ще ти го върна.
Всички тук сме приятели. Всичко ще бъде наред.
Как се казваш? - Мики.
Тано! Хуан!
Те са. Погледни!
Къде беше? - Върнаха ме обратно.
Търсихме те навсякъде. Добре ли си?
Спускаха се по магистралата за Буенос Айрес и едва не ме прегазиха.
Как стигна до магистралата за Буенос Айрес?
Аз... аз не знам. Аз...
Аз...
Омар!
Виж, имаме нужда от помощ тук Има много хора, които са ранени.
Дошли са от Кампо де Майо. Всички тези камиони са дошли оттам.
Отвеждат всички там.
Доведи всички тук. Ще се видим след две минути.
Това е заповед. Хайде!
Тези копелета изплашиха кучето ми, по дяволите.
Там. Войниците ме докараха тук.
Това е доста далече. Как успя да стигнеш дотук?
Не знам. - Какво означава "не знам"?
Бях с... с децата си снощи и намерих любимото си уиски.
Изпих го като вода, след което изгубих съзнание.
Когато се събудих, лежах на магистралата, заобиколен от войници.
Това е река Реконкиста. Има вода.
Ще можем ли да отидем до острова тогава?
Превод и субтитри: Петър Баев @peterb