ЦЕНТУРИОН
Името ми е Куинтъс Дайъс.
Аз съм римски войник.
И това не е нито края, нито началото на историята ми.
Две години бях на границата.
Това е най-ужасното място на света.
Дори земята иска да умрем.
Центурион Дайъс е прекалено безотговорен, за да е на смяна.
Не съм на смяна. Просто се чудя какво има там.
Патрула ще се върне на зазоряване. Трябва да поспиш.
Колкото повече седяхме, толкова повече студа и влагата проникваше в костите ни.
А дъжда само засилваше неприятното веене на северният вятър.
Докато губихме смели мъже заради болести или измръзване,
Келтския крал Горлакон
изпраща армиите си, за да атакуват границата.
Господа. - Добър вечер, сър.
Студена нощ на фронта.
Баща ми вярваше, че, за да надвиеш напълно врага си,
трябва да го познаваш по-добре от самия себе си.
Познавам врагът добре.
Спазват стратегията си и няма да позволят да бъдат изтеглени на открит бой.
По-скоро ще ни дебнат,
ще се крият в сенките като животни,
ще атакуват бързо и прямо, а после пак ще се скриват в нощта.
На зазоряване броим жертвите и засяваме земята със смъртта си.
Това е нов вид война, война без чест, без край.
Хайде! Хайде!
Маркъс, тръгвай към Агрикола!
Портата! Бързо!
Давай войнико!
Гратус. - Спасявай се.
Трябва да ги убием всичките.
Този може да е от полза. Идва с нас.
Вирилъс! Вирилъс!
Победителят!
Така се прави! - Да.
Пак!
Достатъчно!
Справи се много добре и сега ще пиеш с мен.
Септъс, още бари.
Пак, Вирилъс.
Ти сипиян. Ти сигрозна пияница.
И не си много умен.
Трябва ли да те бия 10 пъти, за да разбереш, че си победен?
Мамка му! Отново!
Още веднъж!
Септъс, ти командваш. И гледай фланга ми.
Хайде!
Вирилъс! Вирилъс! Вирилъс! - Ти го би!
Вирилъс.
Горкия загубеняк.
Септъс?
Какво чакаш, поръчка?
Нападайте!
Мамка му, доста бързо изтрезняваш от това.
Кога ще се научат хората да не се занасят с нас?
Някои казват, че е странно за теб да пиеш с хората от легиона.
Септъс, стари приятелю, те забравят. Аз съм човек от легиона.
Войнико, бил ли си се? - Това ми е работата.
Имам съобщение за генерала ти.
Сега ме упъти в посоката му, преди да те пребия.
Кой си ти?
Аз съм личния пратеник на губернатор Агрикола.
Съветвам те да слезеш от коня и да ми дадеш съобщението си
преди аз да те пребия!
Генерале, сър! Удоволствието е мое.
Всички разрешения са прекъснати.
Агрикола мобилизира девятката. Отиваме на война, Септъс.
Предупреди старшите легати да прекъснат лагера и да подготвят мъжете.
Съжалявам, генерале, сър.. - Върнете се при Агрикола веднага.
Кажете му,че ще дойдем до час. - Да, генерале.
Негодник!
Аерън.
Горлакон беше фермер докато жена му не беше убита.
Тогава той остави ралото и извади меча.
Той промени начина, по който келтите се биха. Проработи.
Той промени хода на събитията, затова стана крал.
Какво възнамерява да направи Агрикола с хората ми?
Проклет да си! - Кога ще прати армиите си на север?
Аз съм римски войник! Няма да отстъпя!
Рим ще винакара да кървите.
Ти ще си първи, Центурион.
Не ме интересува как ще го направите, но ги избийте.
И ми донесете Горлакон във вериги.
Губернаторе, вие сте политика, аз съм просто войник.
Но не съм толкова прост, че да невидя, че търсите път обратно в Рим.
Костите ме болят за Рим. Това място е гробище за амбициите.
И мъже.
И няма да жертвам моите, за да бъдат пионки в играта ти.
Разбирам.
Нека да сме честни, генерале.
Завоюването на Англия е загубена кауза.
С един удар можеш да промениш всичко това.
С вашето командване на девети легион, ще можем да смажем врага.
Ти и вашите хора ще можете да се оттеглите с богатство и чест.
Хората ми имат достатъчно чест.
Достатъчно, че да несе подчинят на директна заповед?
Ами...
За да убиеш змията, трябва да й отрежеш главата.
Трябва да намеря Горлакон.
За това имам някой в предвид.
Генерал Вирилъс, запознайте се с Етейн, разузнавач от Бриганте.
Не може да говори, но може да убие каквото и да е и където и да е.
Мисля, че е на половина вълк.
Извинявам се за постановката, но исках да ви покажа какво имам предвид.
Робите не струват нищо. Доверието е безценно.
Не знам дали да се бия с нея или...
Тя не може да говори, но не е глуха!
Имам си свои разузнавачи. - Но не като нея!
Тя познава келтите. Знае пътищата и скривалищата им.
Тя ще те води през планината.
Защо стой там?
Наблюдава те цяла вечер. - Забелязах.
Не може да си свали погледа от теб.
Ела.
Тя е няма, глупав негодник.
Няма език в главата си, глупако. - Не бих се приближил.
Няма език, това е чудесно. Значи ще има повече място за това.
Внимавай.
Мисля, че това значи да се разкараш.
Явно е добър разузнавач, щом успя да ти намери пениса.
Мисля, че е любов.
Този път трябва да се съревновавам с песа.
Докладвай.
Трима келтски ездача и един затворник, който се движи пеша.
Мисля, че той е римлянин.
Центурион Ремус, поеми колоната!
Стой долу! Стой долу!
Стой долу!
Нищо няма да ни каже.
Не можем да взимаме затворници на път. Знаеш какво да направиш.
Ези или тура?
Ези.
Печеля.
Съжалявам, приятел. Заповедите са си заповеди.
Хей?
Благодаря на боговете, че ме намерихте.
Не на тях трябва да благодариш, а на нея.
Етейн, нашият келтски разузнавач. Тя те намери.
Как се казваш, войнико?
Куинтъс Дайъс.
Втори командващ. Гранични войски.
Съжалявам, не можахме да дойдем по-рано.
Вие сте подкреплението? - Не точно.
Аз съм Тайтъс Флевиъс Вирилъс. Командир на девети Легион.
Дойдохме, за да се бием.
Това ще се уреди.
Генерале. - Центурион Дайъс.
Сега изглеждаш като римлянин. Как си?
Само леки травми. Бързо ще се оправя.
Понякога има белези, които не могат да се видят.
Избягал си от лапите на Горлакон,
но трябва да те помоля пак да се върнеш с нас там.
Най-добре е да се върна в битката, генерале.
Като истински войник. - Гладиатор.
Баща ми беше Сипио Дайъс.
Видях го в битката, извоювала свободата му.
Беше невероятен.
Научи ми да се сражавам и да избирам битките си.
Ела да се запознаеш с мъжете.
Септъс. - Сър?
Дай питие на този мъж. Мисля, че го е заслужил.
Добре дошъл. Ела, седни при нас. Пийни си, заслужил си го.
Благодаря.
Утре ще яздиш до мен.
Може би ще ме научиш на нещо относно келтската войнственост.
Такс. Ботос. - Сър.
Септъс, ще направя обиколката си. - Сър.
Добър вечер, генерале. - Нищо не им разбирам на тези келти.
Ако някога ме заловят ще съм много прецакан.
Никога не съм виждал толкова отдаден на хората си генерал.
В тренировките е наш учител, на пиршествата е наш баща,
по ранг е наш брат.
И в битка той е бога, на който се молим да спаси душите ни.
Къде прочете това? - Написано е на стената в тоалетната.
Вероятно той самият го е написал. - Той е безмилостно и безотговорно копеле.
И ще умра за него, без да се замисля.
Това е капан!
Формирайте колона!
Хайде, бързо!
Слезте, конете най-отзад.
Съберете се, бързо!
Стойте, момчета. Щитовете!
Гледайте!
Каквото и да дойде от тази мъгла, трябва да запазите линията.
Куинтъс отиди отзад.
Кажи на Центурион Ремус да отдръпне колоната.
Направете дупка. - Гледайте!
Пригответе се!
Гледайте.
Стойте!
Стойте изправени!
Куинтъс. - Ботос.
Успя. - Да, този човек ми спаси живота.
Брик.
Генерала? - Не.
Трябва да вървим.
Ще се справиш ли? - Да.
Хайде.
Да вървим.
В разгара на битката,
когато земята под крака ти е напоена с кръв, повърня, пикоч,
и червата на враговете и съюзниците са преплетени,
е лесно да се обърнеш към боговете за избавление.
Но войниците водят битките и те са тези, които умират.
И боговете никога не си цапат ръцете.
Такс. - Благодаря на боговете, че някой от нас оживяха.
Сам ли си?
Маркос, втори отряд.
Леонидас, младши разузнавач и войник.
Само ние ли сме останали? - Бяхме надхитрени.
Това е, трябва да си вървим.
Трябва да намерим тялото на генерала. Заслужава да е погребан в гробница.
Генерала е жив.
Сигурен ли си? - Видях как го отведоха с вериги.
Накъде? - На север.
Тогава тръгваме натам. - Ще тръгнеш след келтите?
Имат патрули претърсващи горите за оцелели.
И сами можем да си прережем гърлата. - Ако генерала е жив, това е наш дълг.
От къде идваш? - От кухните.
Добра работа, войнико.
Името ми е Тарак.
Не съм войник, а готвач.
Вече не.
Вземете каквото можете, хранителни запаси, оръжия.
Остави щитовете си. Ще тежат.
Мамка му! Този е доста бърз.
Преди да се присъедини към нас е бил бегач.
От къде знаеш? - Правим храната, знаем всичко.
Прикрийте се.
Знаех си, че не трябва да вярваме на тази кучка.
Знам къде са отвели генерала.
Хайде.
Насам. В пещерата
Нагоре по планината, хайде!
Ето, малко храна.
Не!
Смъртоносни гъби. Могат да те убият за минути.
За нетренирано око изглеждат точно, като тези, които са вкусни.
Благодаря.
Тарак. Асирийско е, нали?
Да.
Но не е истинското ми име. Беше ми дадено.
Какво е истинското ти? - Не мисля, че можеш да го изговориш.
Идва от планините на Хинду Куш, където съм роден.
Леонидас, нали?
Баща ми е грък. - Ела по-близо до огъня.
Ти от къде си, Ботос? - От армията.
Само това знам.
Взели ме от улицата, тренирали ме и ми казали, че ще бъда по-добре.
Кажи ми, Ботос. По-добре ли се чувстваш или не?
Макрос?
Отказах се от живота си, като избягах от Нумидия.
Не спрях, докато не стигнах Гърция. Там станах спортист.
Сега искам живота си обратно.
Всички сме много далеч от дома.
Това трябваше да ми е последния поход. - Все още може да е.
Харесах една ферма в Тоскана, където слънцето топли кожата.
Брик...
Какво всъщност е това име?
Накратко, сър... от Убрикулиас.
Майка ти трябва да е била... мъдра.
Беше комедиантка.
Брик ще е тогава.
Поспете, аз ще съм първи на смяна.
Генерале. - Къде са хората ми?
При боговете ви.
Предателка!
Би отговорила на обвинението ти, но не може да говори, знаеш ли защо?
Когато дойде при нас беше дете, търсещо убежище.
Селото и било изклано, като наказание за неспазване на римските правила.
Изгорили очите на баща й.
Изнасилвали майка й, докато не се помолила да я убият.
Принудили Етън да гледа...
...а после изнасилили и нея.
И накрая отрязали езика й, за да неможе говори
против Римската Империя.
Тръгнала на север и дойде при нас, за да я приютим.
Отгледахме я и я направихме една от нас.
И когато порасна я пратихме отново при вас,
за да се преструва на вярна и да ви предаде право в ръцете ни.
Армията все още е разпръсната.
Ще влезем, когато се смрачи.
Хайде.
Брик, Ботос вие с мен. Останалите, наблюдавайте периметъра.
Генерале.
Легиона? - Останахме само аз и още малцина.
Мамка му!
Хайде.
Оставете ме.
Млъквай.
Трябва ни брадва. - Вървете.
Няма да ви изоставим, сър.
Какво е останало от легиона ще е под твоя команда. Сега върви.
Трябва да тръгваме.
Вървете!
Прибери ги у дома.
Това е за Девети Легион.
Къде е Такс?
Трябваше да се погрижи за един малък проблем.
Шлема на генерала е у мен. Къде е той?
Не можахме да го освободим. Хайде.
Дойдохме чак до тук за нищо?
Мамка му.
Видя ли какво направи?
Преди да умреш, запомни, че човека, причинил това няма да живее дълго.
Добре, нека приключваме.
Приятелчетата то трябваше да знаят, че това желязо е неиздържливо и се чупи.
Какво чакате? Страх ли ви е?
Никой ли не е достатъчно смел?
Да видим от какво си направена... вълчице.
Хайде!
Хайде. Трябва да продължим да се движим, докато имаме преднина.
Пеша? - Където се колебаят, ние трябва да вървим.
Продължаваме да се движим на север.
Но нашите редици са на юг.
И точно там ще ни търсят.
Вижте... не можем да ги изпреварим.
Затова трябва да ги надхитрим.
Отиваме на север, отклоняваме ги от следите, тръгваме назад на запад и после на юг.
Може да отнеме дни, дори седмици.
Но сме далеч от врага и това е единствения ни шанс да се приберем вкъщи.
Хайде!
Тогава това ще ти е нужно, Центурион.
Етейн, ти симоят гняв.
Изпрати телата в ада и ми донеси главите им.
Когато келтите те преследват, никога не спират.
Могат да бягат с часове, да яздят с дни. Едва ядат и рядко спят.
Етейн се е научила да ловува като вълк от малка.
Отчасти усет, отчасти инстинкт.
Може да прочете терена, да търси следи от преминаване,
да проследи тихо жертвата си и да се я убие.
Сега ловува римляни.
Сега ние сме плячката.
Движете се. Хайде!
Спрете!
Лео, трябва да продължаваме! - Не, трябва да починем.
Не мога да продължа, много ми е студено. - Хайде, вземете го.
Брик, намери подслон някъде далеч от този вятър.
Достатъчно. Помогни ми.
Той ни бави. Само кажи и ще се погрижа за това.
Живеем обединени или умираме разделени... като започнем от теб.
Можеш да стоиш с тях ако искаш,
но при първа възможност ще се погрижа за себе си.
Погребението си е твое.
Когато боядисаха лицата си в синьо,
това се превръща в повече от декорация.
Това е свещен ритуал.
За келтите това значи,че ще умрат, но няма да паднат.
За тях това значи, че няма връщане назад.
Тези мъже са най-добрите, който съм виждал.
Достатъчно ли съм добър, за да ги водя?
Баща ми ме е научил, че в живота, дълга и честта са най-важни.
Човек, който не държи на думата си, е нищо повече от един звяр.
Обещах на генерал да върна войниците му вкъщи.
Това е задачата ми.
Това е дългът ми.
Не е зле за грък. Хайде.
Пий, докато е горещо.
Какво е това? - Стомахът.
Мъхът е на половина смлян.
Пробвай, хубаво е.
Куинтиъс. Сигурно са го чули от километри.
Какво има?
Движете се! Движете се!
Хайде! Движете се!
Насам!
Хайде, движете се!
Хайде, ставай.
Хайде!
Идват!
Приближават. - Хайде! Елате тук веднага.
Хайде. Дай си ръката!
Не!
Мамка му!
Трябва да скочим. - Да не си се побъркал?
Направи го! - Мамка му!
Не мога! - Да, можеш.
Можеш да го направиш!
Не! Тарак!
Добре ли си? Хайде, ставай.
Хвани го. - Готово.
Къде е Тарак?
Изгубих го.
Такс, Макрос?
Да се махаме.
Хайде.
Свали туниката, ще ни забави.
Мамка му.
Можеш ли да вървиш? - Да.
Значи можеш и да бягаш.
Последиха ни надолу по течението.
Това е. Продължавай.
Мамка му!
След нас е. - Проклета вещица. Как го прави?
Това не е магия, тя е следотърсач. И може да ни усети.
Какво става? - Правят лагер до долината.
Не ги интересува дали знаем къде са.
Но тя няма да очаква... нас.
Ботос, наглеждай Лео.
Какво ще правиш? - Ще изравня шансовете.
Хайде.
Куинтиъс!
Къде е тя?
Защо ни ловувате?
Един от хората ви е убил синът на краля
Горлакон се закле да отмъсти и да ви убие.
Убийте го и да свършваме с това.
Приятелите ви от другата страна са вече мъртви.
Не!
Взели са му главата.
Ботос! - И те мислеха като теб.
Вече не защитават нито живота си, нито страната си.
Заклели са се да ни отмъстят.
И няма да спрат...
...докато не ги помолим... за смърт.
Готов ли си да застанеш на колене и да се молиш?
Свършен съм. Безнадеждно е. - Безнадеждно?
Пеят песни и пишат поеми за безнадеждността.
Безнадеждността е легенда, Ботос. Това значи,че ще си уредиш жена.
Какво да направя?
Да продължим да се движим, докато още е тъмно.
Боговете ни изоставиха. Сега всичко зависи от нас.
Макрос. Макрос..
Не мога да продължа.
Не мога.
Макрос, поне така един от нас ще успее.
Негодник! - Недей да викаш, Макрос.
Ще свършат бързо, ако не викаш.
Не ме оставяй! Такс!
Такс!
Хайде!
Трябва да стоим на страна от това място.
Нуждаем се от храна и място да починем.
Къде сме по дяволите?
Ще донеса вода. Стойте нащрек. - Да.
Всичко е наред.
Не искаме да те нараним.
Кои сте вие? Какво търсите тук?
Брик, върни се вътре.
Веднага се върни вътре.
Добре, ще виоставя тогава.
Нямам нищо ценно.
Ние сме войници, не сме крадци.
Нуждаем се от храна и подслон.
И имаме ранен мъж, който се нуждае от помощ.
Само се опитваме да се приберем вкъщи.
Ето, вземи го.
Не искам да те нараня.
Казвам се Куинтъс Дайъс.
Аз съм Ариане.
Говориш езика ми.
И ти моя.
От гарнизона ли си?
Мислех, че сте спрели да идвате толкова на север.
Гарнизон? Какъв гарнизон?
На два дни път на север от тук. - Идват тук ли?
Как мислиш, че знам езика ти?
Правя каквото мога, за да ги разубедя.
Мислят, че съм магьосница...
...и ме оставят на мира.
Обикновено работи върху другите.
Но защо не и върху вас?
Много сме уморени, за да се страхуваме.
Бяхме 3000, но сега сме само трима.
Ела.
Брик, остави ножа.
Ботос, има римски гарнизон на два дни път от тук.
Сигурно е поста на западната граница при Ментиет.
Два дни?
Да погледнем приятеля ти.
Куинтъс, тя какво прави?
Тя е келт и е жена...
Две добри причини да ней вярваме!
Добре, това ще спре кървенето.
Смъртоносни гъби?
Ухае хубаво.
Как е крака ти? Нашата магьосница направи ли си магията?
Куинтъс, гъбите.
Какво? - Тя се опитва да ни отрови.
Защо да ти лекува крака и после да те убива?
Отровните гъби имат бели ламели.
Добре е да познаваш гъбите.
Хубави са.
Наистина са хубави.
Вкусно е. - Хубаво е.
Мъжете ти са много изнервени.
Трябва да са.
Демон ни дебне ден и нощ.
Демон?
Казва се Етейн.
Познаваш ли я?
Ако Етейн те преследва, вече да си умрял.
Много успокоително.
Душата й е празна.
Само римска кръв може да я запълни.
Къде е Ариане?
Отиде да донесе някаква закуска.
Добре ли си?
Това за стръв ли е?
Там от, където идвам, се смята загрубост да прекъсваш човек, докато се облекчава.
Там от, където идвам аз се смята за нормално да предупредиш мъжа,
когато пикае върху закуската си.
Имаш право.
Сигурно снощи е имало буря на хълма.
Хайде!
Проблем. - Да се махаме от тук. Ботос.
Твърде късно е за това.
Скрийте се в хранилището за зърно и не издавайте звук.
Вещице, търсим римски войници.
Не съм виждала никакви.
Вижте, ако трябва.
Само не си оставяй вонята в дома ми.
Само него имам.
Какво има, Етейн?
Котка ли ти взе езика?
Етейн, недей. Смъртта й е проклятие за нашия народ.
Изложихме те на много опасност. Тръгваме си.
Ако си тръгнете сега тя ще ви убие още преди залез-слънце.
Останете до сутринта и приятеля ви ще е добре да пътува.
Това са твоите хора.
Те не са мои хора.
Не и откакто Горлакон ме обвини във вещерство и не ми направи това...
за да ме бележи като изгнаник,
и ме прокуди да живея тук сама.
Какви жестоки планове крой още съдбата за нас?
Да намериш убежище в дома на врага.
Тя ангел ли е...
...или дявол?
Чисто е. - Добре.
Да си починем.
Аз съм заядлив стар войник...
но не съм толкова упорит, за да не призная, когато съм сгрешил.
Съжалявам, че те подцених.
Това е.
Става студено. - Благодаря ти.
Даде ни подслона в дома си, топлината на огъня си,
и рискува живота си за нас.
Защо?
Не дължа преданост на никой мъж, а на този, когото избирам.
Ето малко храна за из път.
Благодаря ти.
Късмет, римлянино.
И на теб, вещице.
Ботос, ставай. Хайде.
Кракът ми!
Виж! Виж! Там има огън.
Там има топла храна и сухо легло. Хайде.
Агрикола е отстъпил.
Император Адриан е дал заповеди да се сформира нова защитна редица на юг.
Отказали са се от земята, за която се бихме.
И сега какво става с нас? - Прецакани сме.
Как го направи?
Не знам за теб, но аз се уморих да бягам.
Само това можах да намеря. - Все е нещо.
За Вирилъс.
За Деветия легион.
Ботос, обграждат ни. Западната стена!
Брик!
Хайде!
Колко сме далеч според теб? - Не знам.
Един ден яздене. Може би два.
Това е достатъчно близко, Такс.
Мамка му!
Помислих, че сте келти.
Мислехме, че си мъртъв.
Къде е Макрос?
Вълците го взеха.
Това ли е? Само ние ли останахме?
Поне ние тримата успяхме.
Все още не сме вкъщи. - Какво искаш да кажеш?
Сега трябваше да сме на границата. - Не.
Заповядали са на Агрикола да се изтеглят на юг.
Значи Рим най-после се отказа от тази шибана страна?
Не мога да кажа, че съжалявам.
Значи сме се били за нищо.
Какво стана с момчето, Пакс? - Нямам идея за какво говориш.
Това ли големия план на Адриан? Стена?
Няма значение. Успяхме.
Хайде! - Ботос, чакай!
Забави малко, Центурион.
Такс, какво правиш?
Уверявам се, че сме се разбрали.
Разбирам, че много добри мъже умряха заради това, което направи,
и ще отговаряш за това.
Защо ли бях сигурен, че ще се реагираш така?
Хей!
Ботос!
Този доклад потвърждава най-големите ни страхове.
Ти си водил война, войнико, и си спечелил благодарността на Рим.
Този човек ще випокаже покоите ми и ще се увери, че си се нахранил.
Изглеждаш гладен.
Не можеш да се завърнеш в Рим в срам.
По-добре съдбата на легиона да остане мистерия
отколкото да се знае истината за техния провал.
Ако истината се разчуе, всяко племе и всеки народ ще въстанат срещу нас.
Твърде голям риск е.
Съгласни ли сме тогава?
Съдбата на девети легион ще бъде задраскана от архива.
Да.
Надявам се, че храната ви харесва.
Донесох ви вино.
Най-малко можем това да направим за героя на Рим.
Така ли Рим почита героите?
Искаш да погребеш истината заедно с мен ли?
Много е рисковано.
Къде ще отидеш?
Където трябва.
Не!
Изглежда, че животът ми отново е в ръцете ти, вещице.
Казвам се Куинтъс Дайъс.
Аз съм римски беглец.
И това не е нито началото, нито края на историята ми.
Превод и Субтитри: iNfRaSoNiC