субтитри от YavkA.net
БРАЧНИЯТ ЖИВОТ НА ТРИМАТА МИЛЪР
Здравей, Скот, аз съм.
Сега вече се тревожа,
можеш ли да изпратиш поне съобщение, за да знам, че си добре?
Доволен ли си сега!
Много.
Макар че, знаеш...
Малко е пусто без момчетата да играят футбол,
да тичат като идиоти навън.
Ако продължаваш така, ще бъде
много дълъг уикенд. - Как?
Да се измъчваш, защото не са тук.
Добре.
По дяволите.
Здравей, Ив. Как си?
Здравей, Магс.
Случайно да си с Ник?
Да, току що пристигнахме на село.
Разтоварва колата. Какво има?
Не съм сигурна.
Не съм чувала Скот от няколко дни
и малко се притеснявам.
Мислех си, че Ник може да го е чувал.
Изчакай. Тъкмо влезе. Ще го питам.
Ив е. Не се е чувала със Скот от няколко дни.
Чувал ли си се с него? - Не.
Скот най-вероятно
е припаднал някъде в собственото си повръщано.
Просто казвам.
Съжалявам много, Ив.
Не, Ник също не го е чувал.
Сигурна съм, че всичко е наред.
Скот пак се опитваше да е трезвеник, така че...
Представям си най-лошото.
Добре, благодаря ти.
Сигурна съм, че си права.
Сигурно не е сериозно.
Добре, довиждане.
Боже. Истинско бедствие.
Не знам как го търпи сестра ми.
Нали знаеш,
по-лесно е да си затваряш очите за истината.
Здравей, Ив. Какво става?
Просто се чудя, чувал ли си Скот?
По това време - не.
Виждала ли си го някога да става преди обяд?
Знам. Просто не се чухме
нито вчера, нито онзи ден.
Знам, че ще ми кажеш, че съм параноичка.
Просто този път съм притеснена.
Да, но не е ли пак на турне? - Да.
Те са в Портланд или Сиатъл. Не знам къде.
Тогава не бих се притеснявал.
Вероятно просто е бил зает след представленията
и вероятно не се е обадил заради часовата разлика.
Нали? Да, може би.
Да. Добре.
Ако се чуете, ще му кажеш ли да ми се обади?
Да, разбира се.
Но повярвай ми, ще се свържеш с него много преди мен.
Добре. Благодаря, Анди.
Хубаво, пак ще се чуем. - Чао.
Извинявай, беше сестричката ми.
Не се е чувала със съпруга си от няколко дни и е притеснена.
О, не! Има ли основание?
Донякъде е нормално за тях, така че...
Но ще се отнася за нас, трябва да ти кажа,
че съм много въодушевен за този уикенд.
И аз. - Добре.
Трябва да говорим обаче за случилото се снощи.
Да, снощи.
Значи не беше просто кошмар?
Не, наистина се случи.
Какво мислиш?
Искаш ли да говориш с нея? Искаш ли аз да говоря с нея?
Мисля, че е най-добре аз да говоря с нея.
Но преди това
може би първо трябва да поговорим ние двамата.
За какво?
За нас, за това, което правим.
Какво очакваме да се случи.
Защо, да не се разколеба?
Не, даже напротив.
Последният месец, откакто сме заедно,
съм по-щастлив, отколкото съм бил от години.
Но както видяхме снощи,
нещата са сложни.
Какво беше това?
Чу ли това? - Кое?
Мисля, че в апартамента има някого.
Анди! Аз съм.
Не може да бъде. Тина е.
Какво прави тук, по дяволите?
Нямам представа. Идвам!
Добре, Трябва да ми направиш услуга.
Моля те, не излизай и остани тук.
Няма да се крия тук.
Защо? Дай ми минутка да се отърва от нея.
Все някога ще трябва да й кажем.
Да, знам, но не така.
Анди. Ела тук.
Добре. Съжалявам. Моля те.
Просто остани тук, ще й кажем друг път.
Тина.
Какво има? Какво става?
Съжалявам. Изпуснах бутилката.
Да, виждам.
Гледай си в краката!
Спокойно, ще почистя по-късно.
Добре. - Какво правиш?
Какво правиш тук?
Бях в квартала.
На вечеря. Стана дума за теб.
Щях да ти звънна, но после се сетих. Аха!
Още имам ключове.
Така че реших да те изненадам.
Изненада!
Хубаво. Но знаеш ли какво?
Не може просто така да идваш неочаквано.
Ще трябва да си вървиш.
Съжалявам. Хайде. - Тъкмо дойдох.
Апартаментът изглежда чудесно впрочем.
Нищо не си променил, сякаш не съм си тръгвала.
Още не ми е останало време за ремонт.
Моля те, тръгвай си. - Зает ли си?
Водиш ергенски живот, сваляш момичета?
Не го изкарвай така, сякаш инициативата беше моя.
Не забравяй, ти поиска да се разделим,
не аз.
Ами ако ти кажа, че вече не излизах с този мъж?
Не би ме интересувало.
Пак ще искам да си тръгнеш.
Наистина?
Не мисля, че си откровен с мен.
Знаеш ли защо?
Защото знам всичко, което се случва в главичката ти.
Да, знам, че знаеш.
Но виж какво, ще взема телефона,
ще ти поръчам "Убер" и ще си вървиш.
Благодаря много, че се отби.
Чакай.
Виж.
Ами ако ти кажа, че май направих грешка?
Стига, сериозно ли?
Какво е това, за бога?
Компания ли имаме?
Имаме компания!
Моля те, Тина.
Тя има стил.
Къде е тя?
В спалнята ли е? - Никъде не е.
Там ли е? - Не влизай.
Няма да влизаш в спалнята.
Тя е в нашата спалня!
Отивам при нея. Ехо!
Чук, чук, курво. Там ли си?
Хайде, курвичке. Криеш ли се? Излез!
Здравей, Тина.
Сериозно ли?
Ти и ти.
Добре.
Даже не знам какво да кажа.
Защо не започнем с това как и кога започна това чукане?
Говоря ли с Том? Не.
Тина беше твоя приятелка.
След развода останахме с теб.
Така ли ставало? - Очевидно да.
Значи сега трябва да избера един от вас двамата.
Значи си чула за нас?
Да. - Да, съжалявам за това.
Добре ли си?
Да, какво да се прави.
Петнадесет години са си доста време.
Но...
Ако искаш, можеш да си приятелка и на двамата.
Ами ако теб харесвам повече?
Направиха един на друг... - Знаеш ли какво?
Не искам дори да чувам.
Забрави.
Вие двамата ме отвращавате.
Съжалявам. - Всичко е наред.
По дяволите. - Съжалявам.
Здравей.
Ще ми обясниш ли защо не ми се обади повече от 48 часа?
За какво говориш?
Писах ти есемес, когато кацнах в Сакраменто.
Това беше преди три дни.
Оттогава не си се обаждал.
Уплаших се. - От какво?
Работех.
Знаеш колко досадни могат да са тези хора.
Все едно работиш с група деца.
Да, това ми е познато.
Не си ли направила кафе?
Преди три часа.
Къде има "Адвил"? Цепи ме глава.
Там, където е винаги е бил.
В банята.
На горния етаж.
Добре дошъл вкъщи.
Внимавай!
Караш срещу движението!
Мразя, когато тези копелета постъпват така.
Нали? Непрекъснато е така.
Това е този нов феномен. Когато се преместих тук,
никой не караше колело.
Сега тези с електрическите велосипеди
карат сякаш с 50 км/ч по тротоара!
Да. Луда работа. - Невероятно е.
Чакай, от колко време живееш тук?
Боже. Много отдавна. От 1998 г.
Дойдох с брат ми и сестра ми.
Толкова отдавна ли си в града?
Не мога да изкарам още една проклета зима.
Догодина по това време ще бъда в Ел Ей.
Обичам да живея в Ел Ей.
Но Скот не го понася, така че съм приклещена тук.
Там ли си отраснала?
Преместих се там, когато бях на 19 г.
Нали знаеш, като почти всички,
просто преследвах мечтата си.
Чакай, толкова години работим заедно,
не си споменавала, че си била и актриса.
Не, не съм била.
Тоест, не съм.
Имах група.
Сериозно ли си имала група?
Леле! Чакай, ти каква беше?
Певицата? Боже, напълно си те представям.
Певица, композиторка, китаристка, нали знаеш.
Чакай, какво се случи?
Записахте ли албум?
Да, записахме един страхотен албум.
А после, не знам...
Не знам. Забременях или групата се разпадна.
Не знам кое се случи първо, но...
Да, така че...
Мечтата някак си умря.
Толкова е странно.
Отдавна не съм мислила за този период.
А сега си вторият човек, който наскоро ми го припомни.
Спомням си също, че беше в група.
Маг Скрамблър.
Страхотно име, между другото.
Не че днешните младежи биха го разбрали.
Да, беше отдавна.
И ти познаваше бившата ми, Стефани Доусън.
Тя каза, че сте приятелки от времето ви в Лос Анджелис?
Да. Стеф, страхотна е.
Как е тя?
Вероятно сега е по-добре.
Разведохме се преди няколко години.
Съжалявам.
Трябва да призная нещо.
Срещали сме се преди.
Пишех за „Спин Магазин“.
Когато подгрявахте Пи Джей Харви в „Бауъри Болрум“,
аз те интервюирах.
Стига бе! - Да.
Писах репортаж за концерта, дадох възторжен отзив.
Ами благодаря.
Не получавахме много такива.
Трябва да призная...
Може да съм бил леко предубеден в оценката за концерта.
Много си падах по теб.
Мисля, че беше пролетта на '98-а.
Тъкмо бяхте издали първия си албум.
Сигурно по времето,
когато съпругът ми Скот стана наш мениджър.
Вероятно по същото време, когато започна да излизаш с него.
А защо знам това?
Защото поисках номера ти онази вечер,
а ти не ми го даде, каза, че си имаш гадже.
Въпросното гадже веднага дотърча и каза, че интервюто е приключило.
Вероятно си личеше, че флиртувах с теб.
Както сега.
Искаш ли да го опиташ?
Скъпа?
Само да си довърша мисълта.
Опитай, моля те.
Добре, разбира се.
Прекалено сурово. - Не, добре е.
Добре ли е? - Да.
Липсва му малко сол.
Ще го оставя още една минута. - Ник?
Моля те, просто се опитвам да работя.
Просто се опитвам да сготвя.
Да ти долея ли?
Няма нужда.
Помниш ли мъжа от преди няколко седмици
на онова парти в Хемптънс, музикалният журналист?
Не съм сигурен, че го помня.
Помниш го. Беше женен за приятелката ми Стефани.
Сега са разведени, но...
Не.
Помниш ли, че той пишеше книгата за рок сцената от '90-те?
А, да, високият тип със смешната шапка,
мисли се за много вървежен?
Не знам, стори ми се чаровен.
Чаровен?
Разбира се, ако мислиш, че е чаровно да си гадняр.
Трябва да видиш някои от злобните му отзиви за моите групи.
Пак ли пиеш?
При специални поводи.
Пропуснах ли някаква дата? Това специален повод ли е?
Нямаше ме една седмица
и се наслаждавам на приятна вечер с жена си.
Така че, да, специален повод е.
Искаш ли едно?
Не, благодаря.
Както и да е, обади се.
Обадил ти се е?
Да, иска да те интервюира.
За какво?
Току-що казах, че пише книга за музикалната сцена от '90-те.
Но защо тогава се е обадил на теб?
Защо не на звукозаписната компания?
Откъде изобщо е взел номера ти?
Не знам. Може би Стефани му го е дала.
Леле. - Какво мислиш?
Мисля, че е кретен.
Но ако спазва установения ред
и не се обажда на жена ми, може би ще си помисля.
Добре.
Здравей.
Уха.
Пак ли работиш?
Да, от зори.
Леле.
Почти свърших, между другото. - Какво?
Още около един ден.
Нямам търпение да го прочета.
И...
Брат ми пак се обади.
Така ли? - Пита
дали ще ходим на онази вечеря довечера.
Да не би новата му приятелка да живее наблизо?
Да, точно срещу реката.
Какво знаем за нея?
Все още нищо.
Така че нямаме представа къде отиваме.
Не.
Но казва, че би било наистина страхотно да се запознаете с нея,
защото тази жена наистина е специална.
И живее само на няколко километра оттук.
А вие така или иначе не харесвахте Тина,
дрън, дрън, дрън.
Какво мислиш?
Не знам.
От теб зависи. Той е твой брат.
Познаваш ме. Мога да си остана вкъщи.
Знам, затова го помолих да е по-рано,
защото не обичаш да стоиш до късно. Каза, че в шест е добре.
Да.
Стига де!
Мисля, че трябва да отидем.
Ще ти се отрази добре да излезеш.
Какво трябва да означава това?
Боже мой, Ник.
Ставаш...
Ставаш докачлив с напреднала възраст.
Не ставам докачлив. Просто искам да знам какво означава,
че е добре за мен да изляза от къщата.
Означава...
Виж, аз просто...
Струва ми се,
че напоследък си навлязъл в някаква рутина.
Затова може би да излезеш от къщата
и да бъдеш сред хора, ще ти се отрази добре.
Може да...
Може да пробуди въображението ти.
Сериозно ли отиваме натам?
Моля те, Ник, да не се караме.
Просто се опитвам да помогна.
Нямам нужда от помощ. Ясно ли е, скъпа?
Продавах книги много преди да те публикуват.
Работя с моето темпо. Ти работиш с твоето.
Не мога да го накарам да седне
и да напише каквото и да е.
Наистина ли? Беше толкова продуктивен.
Не. Трудно е за гледане, защото...
За Ник да не пише, е като да не му бие сърцето.
Какво става според теб?
Мисля, че е объркан.
Мисля, че откакто децата отидоха в колеж,
той стана неангажиран, разбираш ли, сякаш...
Носи се безцелно наоколо.
Ник, няма съвършено изречение,
абзац или история.
Ако вярвах в това, не бих могъл да продължа.
Точно това не ти позволява да продължиш.
Твоята нужда от съвършенство.
Боже мой, трябва да приемеш нещата такива, каквито са.
Тогава ще дойдат пробивите.
Всичко, което е вътре в теб, просто ще се излее.
Господи. Съжалявам, знам, пак го правя. Много съжалявам.
Аз просто...
Опитвам се да помогна.
Знам. Оценявам го.
Наистина.
Мога да го разбера донякъде.
Аз сякаш се отказах от всичко.
Ти никога не спря.
Просто продължи да работиш.
Наистина е малко...
Все едно, поне Ник е край теб.
Скот никога не си е вкъщи.
А когато се прибере,
просто вече имаме толкова малко общо.
След като децата ги няма, вече дори не можем да говорим за тях.
Просто множество неловки мълчания.
Значи може би е добре, че много пътува.
За разлика от Ник, който вечно се пречка.
Понякога искам просто да му кажа,
„Хей, излез и ме остави малко сама!"
Същинска класика.
Или не излизат, или не се прибират изобщо.
Точно така.
Фантазираш ли си понякога, че се развеждаш?
Да си фантазирам ли?
Казано така звучи като нещо хубаво.
Истината е,
че добре ще ми се отрази за малко да не пиша.
Мисля, че вечеря с Анди и новата му приятелка
може да е забавна.
Забавна.
Така че, да,
бих искала да отида.
И бих искала да дойдеш с мен.
Значи отиваме.
Боже, колко ми харесва тук.
Помириши въздуха.
Красиво е нали? - Да.
Знаеш ли,
затова бях така решена да запазя тази къща след развода.
Защото, ако нямам възможност да излизам от града,
мисля, че ще се побъркам.
Освен това аз я платих
почти цялата.
Можеш ли да си представиш,
Тина мразеше да идва тук.
Мразеше провинцията.
Мразя да съм тук.
Защо се съгласих?
Скъпа, защото тя ти е шеф и те покани за уикенда.
Не се тревожи.
Ще се възползваме. - Какво каза Том?
Идва ли? - Да, след около пет минути.
Казах ли, че не можем да останем до понеделник?
Пак съм в Милано следващата седмица,
затова трябва да се върнем в неделя. - Сериозно?
Не помня да се е налагало да ходиш там толкова често.
Чакаш, ще се преструваш, че ти пука кога и къде отивам?
Какво означава това? Разбира се, че да.
Никога не питаш с кого съм, какво правя.
Защото приемам, че работиш.
Където трябва и с когото трябва.
Вече не ме питаш за работата.
Стига, женени сме почти от 15 години.
И какво, писна ти да слушаш?
Питаш ли ме за моята? Не, никога.
Защото те разстройва.
Защо ще ме разстройва?
Защото или си ядосан, че не си продал картина,
не са те поканили в предаване или галерия,
или се оплакваш, че не можеш да се свържеш с агента си.
Решавам, че като не те питам,
няма да те засегна.
Добре, ако се тревожиш да не ме засегнеш,
точно това направи.
Сигурен ли си, че тя просто не мразеше мен и Том?
Всъщност, не ми отговаряй.
Знаеш ли какво, този уикенд
да не говорим нито за Тина, нито за Том.
Знаеш ли какво мисля? Мисля, че това е страхотна идея.
Добре, отивам да запаля огън.
Добре.
Ще качиш ли чантите?
Да. Да.
Да предполагам ли, че ще спя в спалнята ти, или...
Ами както искаш. Знам аз какво предпочитам.
Добро утро.
Леле, надявам се, че това смути е страшно добро.
Можех да поспя още няколко часа, ако не беше твоят блендер.
Чудесно. - Вкусно е.
Видя ли новата публикация на баща ти?
Коя е новата му мацка?
Откъде да знам, изобщо не ме е грижа.
В добра форма е.
Виж тези цици.
Трябва да е с 25 години по-млада от него.
Уха. - Това е стандартът му.
Браво на него. Уредил се е с ново секси парче.
Господи. - Какво?
Какво толкова лошо има в това?
Искрено се радвам за него.
Помниш ли какво каза ти, когато почина майка ми?
Не, защото беше преди около десет години.
Беше нещо подобно на...
"Е, сега поне ще може пак да флиртува с жени."
Да, защото той за друго не говореше.
Но не разбираш ли колко коравосърдечно беше?
Родителите ти се мразеха.
Сама си го казвала хиляди пъти.
Но нямаше и седмица от смъртта на майка ми.
Беше шега.
Исках да те разведря.
Как изобщо би могло това да ме разведри?
Защото означаваше, че баща ти няма
да е скърбящ старец,
че най-накрая ще има шанс отново да се забавлява.
Добре.
Какво?
Ти си същият като него.
Какво? Как? Как съм същият?
Мислиш, че излизам да търча по жени?
Не, не е това.
Но той също беше гаден пияница.
И направи майка ми нещастна,
като беше или пиян, или с махмурлук.
Хората не са много приятни в нито едно от тези състояния.
Значи аз съм гаден и нещастен, така ли?
Да.
Можеш да си.
Както знаеш много добре.
Добре тогава.
В този смисъл си лягам пак.
Ало.
Здравей, Ив, Джони Банда е,
бившият на Стефани.
Здравей. Изчакай малко, моля те.
Здравей.
Как си?
Добре съм. Всичко е наред. Ти как си?
Мисля, че съм добре. Горе-долу.
Виж, питах се
дали си успяла да говориш със съпруга си
за онова интервю?
Да, говорих.
Каза, че трябва да го уредиш чрез лейбъла.
По дяволите. Наистина ли?
Защото вече опитах,
но пиарът е голям кретен.
Иска да види въпросите ми, преди изобщо да помисли по въпроса.
Явно съм съсякъл с критики
един от неговите артисти преди няколко години, така казва.
Аз просто... Виж, мисля, че той не ме харесва.
Защо мислиш така?
Кой знае?
Явно понякога дразня хората.
Е, можеш да добавиш и съпруга ми към този списък.
Сериозно? По дяволите.
Чакай, трябва ли просто да забравя за интервюто, или...
Мисля, че ще е много трудно.
Добре. Ами ти?
Ти беше част от тази сцена.
Съвсем мимолетно.
Как така? Имахте хит в топ 20.
Колко групи могат да го кажат?
Виж, качвам се в колата и се връщам в града.
Може да се видим на кафе
и да говорим за добрите стари времена, преди рокът да умре.
Какво ще кажеш?
Да.
Да, разбира се. Защо не?
Помня, че си говорехме с Тина, че не иска деца.
Искаше да се съсредоточи над работата.
А ти?
Мислех, че се разбрахме да не говорим за Тина.
Всъщност не говоря за Тина.
Питам те за теб.
Не си казвал дали си искал деца.
Определено не исках деца.
Защо?
Вероятно е свързано с факта, че родителите ми
бяха самовлюбени музиканти, който обичаха повече да пътуват,
отколкото да са вкъщи със семейството си.
Не. - Да.
А ако работеха,
имахме късмет, ако ги видим веднъж месечно.
А те винаги работеха.
Добре, а сега?
Какво сега? Дали искам деца сега?
Категорично не.
Господи, това е такова облекчение.
Защото, ако се беше оказал от онези мъже след 50-те,
които искат ново семейство,
щях да ти покажа вратата.
Е, имам добри новини за теб. Всичко, което търся,
е стабилна връзка със здравомислеща жена която е приблизително на моята възраст,
затова съм много въодушевен за нас.
Добре, ако не развалиш този уикенд,
можем наистина да прекараме добре.
Здравей. - Здравей, красавице.
Донесох още дърва, както поиска.
Мога да ги внеса или да ги оставя на верандата.
Просто ги остави на верандата.
Но исках да се запознаеш с Анди.
Здравей.
Как си? - Добре. Ти?
Добре. - Денис ми помага с къщата.
С приятелката му Лори ще дойдат на вечеря тази вечер.
Да, ще дойдем.
Не знам дали Лори би ме нарекла нейно гадже,
или дали аз искам да я наричам мое гадже.
Лори е поредната разведена жена тук.
Казваш го така, сякаш ще ми създадеш репутация.
Анди, радвам се да се запознаем.
Рене, довечера ще дойдем с Лори. - Добре.
Е, какво прави този човек?
Просто ти помага с имота?
Да, спал е с почти всички жени в града,
но не и с мен. - Добре.
Просто доставя дърва.
Еха! Здравей.
Радвам се много, че успя.
Благодаря.
Мога ли да кажа,
че изглеждаш фантастично.
Благодаря. - Заповядай.
Аз ти благодаря.
Благодаря ти много, че се съгласи.
Боже мой, разбира се,
въпреки че не съм сигурна колко всъщност ще използваш.
Не мисля, че някой наистина си спомня коя съм.
Стига, не е вярно.
Човек помни групите, в които се е влюбил,
когато е бил тийнейджър и в 20-те си години.
Тези групи и песните им нямат забравяне.
Не си ли съгласна?
С възрастта спомените от онези дни
стават по-романтични.
И песните, свързани с тези спомени, стават още по-важни.
И когато чуеш тази специална мелодия, знаеш, че...
Песента, която си мислел, че си забравил,
като твоята песен "Easy On You".
Чуя ли я отново, все едно...
Като пътуване във времето.
Предлага ти момент, в който
можеш да се върнеш в младините си,
да изживееш няколко секунди, когато всъщност
мислиш, че можеш да се върнеш.
Мисля, че затова не слушам онези песни от миналото.
Просто споменът е прекалено болезнен.
За това, което не сме сега.
Кросби, Стилс, Неш и Йънг.
Да. "Suite: Judy Blue Eyes."
Хей, добре.
Да. - Имаш ли нещо против, ако аз...
Имаш ли нещо против да го включа?
Имаш ли нещо против първо да пийна нещо?
Шегуваш ли се? Още по-добре.
Вино?
- Бутилка?
Да, защо не?
Сервитьор.
Е, започваме добре.
Еха.
Изглеждаш страхотно.
Благодаря.
И ти изглеждаш добре.
Да, имах багажник, килерче, двойно легло и мечти.
Мечти.
Е, всеки има тази история
за първия си малък апартамент в Ню Йорк, нали?
Всички освен Лори, разбира се, която е богата.
За щастие, беше ми спестен този ритуал на посвещение.
А той никога не е напускал родния си град.
Роден и отраснал там и горд с това.
Първото ни жилище беше не само малко, но беше...
Би ли го нарекла кенеф?
Беше дупка.
Малко студио на „Блийкър“ и „Седма“.
На петия етаж без асансьор. - Без климатик.
И кухня с размерите на тази маса.
И мини хладилник като в общежитие.
Господи, имаше и дупка в тавана на банята.
Като погледнеш нагоре, виждаш човека да си седи на чинията.
Не, не може! - Не, кълна ти се, можеше.
Виждаха се косматите му крака и още нещо.
Да не говорим за хлебарките и мишките.
Господи, и плъхът.
И плъхът.
Да, помня плъха, защото отидох с Ник
до железарския магазин, за да вземем капан.
Вярно е.
И старият продавач там ни представи подробно
хоръра, което щеше да последва.
Това е отвратително.
Трябваше да вземем тази гилотина
и да намажем отвътре фъстъчено масло.
Плъховете обичат фъстъчено масло?
Плъховете обичат всичко. Нали?
Да, но защо точно фъстъчено масло?
Защо не сирене?
Не, старецът ни обясни.
Мишката харесва сирене.
Плъхът очевидно харесва фъстъчено масло.
И ни каза
да постелем вестник
не само под капана. Не, не.
Ник, моля те.
Около цялата зона.
Защото, когато този огромен плъх
тръгне към фъстъченото масло и после...
Знаеш ли какво си мисля?
Да сменим темата, тъй като се храним.
Мисля, че искат да разберат защо постелихме вестник.
Искате да знаете защо постелихме вестник.
Защото всичко се омазало?
Просто... - Да, не можеш да си представиш.
Това нещо може да кълца, да разчленява...
Моля те, Ник - И тогава има...
Има черва и има...
Ник, моля те, просто спри.
Достатъчно.
Извинявай, ти го спомена.
Аз само рисувам сцената.
Но поуката от историята, трябва да има поука.
Каква е поуката? Поуката от историята е...
Понякога е по-добре да се живее с плъха,
отколкото
да трябва да чистиш
мазалото, след като той или тя се хване в капана ти.
Но няма история, нали?
Защото още не си я написал.
Като говорим за писане...
Ник, върху какво работиш напоследък?
Защото, знаеш ли,
след като завърших, започнах в „Харпърс“.
Публикувахме голяма статия за „Всичко и останалото“.
Сериозно? - Да.
Това бяха добрите стари времена.
Да, ти беше навсякъде тогава.
Да, май така беше.
Но да отговоря на твоя...
Всъщност работя върху роман.
Работното му заглавие
е „Изпадане в тишина“.
Той е...
Със смесен привкус, за застаряващ автор, който вече няма какво да каже.
Затова казва... - Не го слушай, Рене.
Ник просто се самосъжалява.
Непрекъснато го убеждавам,
че историята е точно под носа му, ако можеше да погледне.
Не можем всички да сме продуктивни като теб, любов моя.
Маги има дарбата да рови из ежедневието за работата си.
Вдъхновява се от всяка неуместна забележка
и всеки кратък банален разговор.
Така че внимавайте да не попаднете в следващата й творба.
Не мога да повярвам, че ще то кажа, но мисля...
Мисля, че получих всичко необходимо.
Добре.
Благодаря ти много за това.
Аз ти благодаря.
Много е забавно.
Виж, ти...
Спомена по-рано, че вече
не си влюбена в Ню Йорк.
Къде другаде би искала да живееш? Пак в Ел Ей?
Боже, бих...
Бих убила, за да се върна в Ел Ей, да.
Фантазирам си, че живея в Лоръл Каньон,
в къщичка, покрай която минавах.
Господи, беше толкова хубава.
Щеше да е къщата на мечтите ми,
моят мечтан живот.
Точно като Джони Мичъл.
Едно момиче може да си фантазира, нали?
Слушай, аз съм тук за това.
Да.
Не знам. Мисля, че съм приключил с Ню Йорк.
Или, по-точно казано,
мисля, че Ню Йорк приключи с мен.
Защо казваш това?
Това е градът на младите хора, градът на богатите.
А аз не съм и двете.
Осъзнах го миналият месец. Аз...
Разхождах се по „Пето авеню“ и разбрах...
Аз съм невидим.
А преди бях човекът,
на когото момичета се усмихваха и мъжете забелязваха.
Имах отличителен стил и определена нахаканост.
Но сега, в най-добрия случай, съм просто...
Побеляващ мъж с очила,
чаровен стар особняк, безобиден старец.
Боже.
Не, даже е още по-зле.
Дори не мисля, че някои жени забелязват изобщо,
че съм мъж.
Имам предвид,
първо, това е проблемът,
когато се опитваш да привличаш момичета.
Разбираш ли?
Второ...
Не си нито едно от тези неща.
Ти си много красив.
И чаровен.
Така ли мислиш?
Да, така мисля.
Хей.
Е, кажи ми, какво мислиш за Рене?
Изглежда приятна. - Но?
Имаш нещо предвид.
Не, просто...
Просто мисля за Тина.
Не знаех, че е работела за нея.
Охо, сега изведнъж се загрижи за Тина?
Не чак.
Виж, изглежда забравяш,
че тя ме заряза, а не обратното.
Бях щастливо женен
и определено не исках да се развеждам.
И тогава неочаквано тя ме зарязва.
Здравей.
Здравей. Какво става?
Искам да кажа нещо.
Добре.
Какво има?
Знаеш, че станах на 42 миналата седмица
и миналият месец празнувахме 15-ата годишнина от сватбата ни.
И днес просто...
Не го казвам небрежно,
но днес се чувствам сякаш...
Имам нужда да съм сама,
поне за известно време.
Какво става?
Заради майка ти ли?
Сигурна съм, че има нещо общо. Как може да няма?
Защото, скъпа, майка ти пушеше по две кутии "Марлборо Редс" на ден.
Ти не си като нея.
Обзе я налудничавата идея, че понеже майка й почина на 45,
тя също ще почине на 45.
Какво мислиш, Тина?
Какво мисля? Ако ще умра след няколко години,
не искам да съм в брак, в който няма живот, няма искра.
Знаеш ли какво е?
Все едно съм в клетка и тя се затваря.
И ако не изляза, ще остана в нея до края на живота си.
При условие, че не умре
в следващите 15 минути от инфаркт като майка си.
Въпросът не е в това.
Въпросът е, че животът е кратък.
Бях на 25, когато започнахме да излизаме.
Вече съм друг човек. Искам нова глава от книгата.
Мисля, че когато се върна от Лондон, трябва да живея другаде.
Наистина ли?
Не мога да повярвам. Да живееш другаде?
Какво означава това?
Ще се изнесеш ли?
Да.
Съжалявам.
Боже. Наистина ли?
Невероятно.
Иска ми се да знаех,
че се случва, защото нямах представа.
Може би, ако обръщаше внимание, щеше да знаеш.
Смяташ ли понякога, че сгрешихме да нямаме деца?
Не. Определено не.
Защо? А ти?
Не знам.
Може би.
Е, мисля, че е твърде късно да направим нещо по въпроса сега.
Късно ли е?
Да, късно е.
Поне за мен.
Къде беше цял ден днес?
Направих интервю с онзи писател.
Ти какво прави?
Напи ли се?
Пак ли започна?
Моля те, не започвай.
Мога да пия няколко бири.
За какво точно искаше да говори с теб?
Не бъди гаден. Маг Скрамблър.
Сериозно?
Да, интервюира ме почти три часа.
Три часа? Уха.
После?
Нищо.
Какво?
Изпрати ме до вкъщи и се разделихме.
Изпрати те до вкъщи?
Тогава трябваше да го поканиш.
Можехме да направим интервюто, което искаше с мен.
Значи това беше? Не те покани на вечеря?
Може би в апартамента му?
Не.
Каза, че ако има допълнителни въпроси...
Ето.
...може да се видим пак. - Знаех си, че е кретен.
Само да си наясно, скъпа,
не му пука за твоята група,
и твоето интервю няма да влезе в шибаната му книга.
Това е истината. - Боже.
Защо ти е толкова трудно да повярваш,
че някой може да иска да ме интервюира
за моите преживявания и моите спомени от онова време?
Защото, не ме разбирай погрешно, скъпа,
но никой не помни твоята шибана група.
Е, знаеш ли какво? Той я помни.
И изглежда мисли, че има много други хора,
които може да я помнят. - Добре.
Искаш ли друго интервю? Направи още едно.
Но ти казвам, че той просто иска да спи с теб.
Боже мой! Толкова си гаден!
Знаеш ли?
Винаги си опитвал да подкопаеш моята кариера и моя талант.
И знам защо. - Знаеш ли? Ами, кажи.
Защото пишех песни по-добре от теб.
Пеех по-добре от теб и свирех по-добре на китара.
И малкото ти шибано его не можа да го понесе.
Ето защо саботира кариерата ми.
Саботирах кариерата ти? Откъде ти хрумна?
Може би ти си пияната.
Беше истинско удоволствие, Ив. - Така е.
Слушай, ако имам допълнителни въпроси
или се нуждая от друго интервю, би ли приела?
Да, разбира се. Беше забавно.
Бях сериозен, когато казах,
че трябва да помислиш пак да вземеш китарата.
Крайно време е за нова музика.
Не знам. - Време за ново начало.
Да.
Не знам дали го осъзнаваш, но аз прехвърлих 50-те.
Така че, мисля, че...
Времето за нови начинания мина.
Не, не съм съгласен.
Имам предвид, че сега имаш по-малко да губиш,
отколкото като беше на 25.
Вече си платила за колежа,
купила си къща, била си на екзотични пътувания.
Ами, да.
Сега е най-подходящото време да рискуваш.
Когато бях
просто млада майка,
имах идея да направя детски албум или нещо такова,
когато децата бяха малки.
Но не, Скот мислеше, че в действителност няма
публика за това, така че...
Ами, ако не възразяваш да го кажа,
това е извратено, не мислиш ли?
Мъжът ти би трябвало да подкрепя изкуството ти,
не да се опитва да го саботира.
Да.
Да, замислям се за онези дни и сякаш...
Можех да продължа да пиша..
Може би щях
да напиша още няколко албума,
да замина на турне, но аз...
Не знам. Какво да се прави.
Миналото е минало.
На колко години са децата ти сега?
Трудно е за вярване,
но завършиха колеж и се изнесоха от къщи.
Да.
И двете ми деца също се изнесоха.
Оставаш със смесени чувства.
Радваш се на новопридобитата свобода.
Но и ужасно ти липсват. - Да.
Въпреки че моите момчета нямаха търпение да се изнесат.
Не се мъчи, мамо.
Той няма да дойде.
Скот, ние... Къде си, по дяволите?
Чакаме те повече от час.
Боди е на сцената, започва прослушването.
Не знам защо го чакаме.
Винаги закъснява.
Добре.
По дяволите! Ив?
Ив!
Защо не ме изчакахте?
Какво става? Броди, започни отново.
Просто... Аз просто...
Просто искам да чуя от началото!
Искам да чуя началото.
Скот. - Просто от началото.
Броди! Хей!
Започни от началото.
Хей! Хей!
Скот!
На теб говоря. Може ли просто... Какво? - Скот!
Проваляш прослушването му.
Нищо не провалям.
Ти вече го провали.
Защо не ме изчака?
Защо не можа да ме изчакаш?
Чакахме те повече от час. - Боже!
Сядай или се разкарай.
Татко, изчезвай. Никой не те иска тук.
Виж, Ив, най-накрая се сбъдна голямото ти желание,
собственото ми дете се обърна срещу мен.
Никой не ме иска тук?
Не ме искаш тук?
Казах ти да спреш!
Махам се.
Когато бяхме малки, тя определено беше най-силната.
Налагаше се. Родителите ни ги нямаше.
Да, затова...
Хей. Отивам да си взема чаша вода.
Да ти донеса ли нещо?
Кой ще кара до вкъщи?
Мисля, че трябва аз. - Съгласен съм.
Добре. - Ще се върна към чашата.
Добре.
Какво правиш тук?
Ако знаех, че ще си тук, с твоя съпруг, на всичкото отгоре,
нямаше да дойда.
Но трябва да призная, страхотно е да те видя.
Мога ли да ти призная нещо?
Моля те, недей. - Не се безпокой. Няма нищо драматично.
Но бях малко разочарован, че не се чухме тази есен.
Струва ми се, че се справяш добре.
Е, как върви новата книга?
Всъщност, почти съм готова.
Поздравления. Как се казва?
Не знам.
Работното заглавие е „Бензиностанция“.
Ако даваш да се чете ранен екземпляр,
знаеш, че съм голям почитател.
Ще се чуем.
Не мина много зле, нали?
Какво? Не, всъщност беше...
Добре.
Беше забавно.
Аз не...
А какво мислиш за...
Новата приятелка на Анди? Хареса ми.
Да, ако трябва да избирам между нея и Тина,
категорично избирам нея.
Напълно съм съгласен с това.
Харесва ми този английски акцент.
Звучи толкова елегантно.
Елегантно и секси.
Добре.
Какво ще кажеш за, кой още? Денис?
Господи, тайнственият градинар.
Денис. Не знам, ако бях Анди, аз...
Бих внимавал за този тип.
Денис е...
Денис е играч, мисля, че е такъв.
Сериозно? Не ми се стори такъв. - Наистина ли?
Видях ви двамата да си приказвате в кухнята.
Какво мислиш за Денис?
Попита ме над какво работя.
Той е почитател. - Боже.
И...
Говорихме за къщата на Рене.
Дал да посадят черешови дървета,
за които се тревожеше.
А не е градинар.
Той се грижи за нещата. - Така ли? Той се грижи за нещата.
Означава ли това,
че не само коси тревата и подрязва живия плет?
Не бъди такъв сноб. - Той се грижи.
Между другото, ти си го срещал, всъщност.
Да, интервюирахме го за нашата къща преди няколко години.
Така ли? - Да.
Не си спомням.
Сигурно не ме е впечатлил.
Качвам се горе.
Качи се, аз ще съм тук.
Чао. - Качвам се.
Маги Милър?
Здравей, как си? - Добре.
Разпознах камиона ти от онзи ден.
Само камиона ли забеляза?
Съжалявам.
Е, как върви проучването?
Добре.
Имах няколко продуктивни дни.
Трябва да занеса тези писма в къщата.
Искаш ли да пием по едно кафе след това?
Можем да поговорим, ако искаш,
да научиш за живота в малък град.
Изкушаващо е, но не.
Защо не?
Защото имам приятели в този град,
както съм сигурна, че и ти.
Добре, искаш ли тогава
да се разходим заедно из имота?
Много красив парцел.
Спокойно, няма никого. Можем да говорим там.
Следвай ме по пътя.
Никой няма да види колата ти.
Ако нямаш нищо против, мога ли да ти покажа нещо?
Искам да чуя мнението ти за това. - Разбира се.
Собственикът на къщата иска да я продаде,
нуждае се от малко ремонт, но...
Много е красива.
Прекрасна е. - Да.
Много екстравагантна покупка.
Но каза, че може да ми даде много добра цена.
Така че...
Мисля, че ще приема.
Да.
Мисля, че трябва.
Така че...
Собствениците.
Няма ги.
Точно така.
Знаеш ли, нямаше да кажа нищо, но...
Не ми хареса коментара ти на вечерята за моето писане.
Имаш предвид това, че не пишеш?
Уха. Наистина ли?
Не искаш ли да се извиниш? Продължаваш да настояваш?
Искам да престанеш да се страхуваш толкова много.
Ти си толкова добър писател.
Имаше една лоша критика, голяма работа.
Имам само лоши критики, десетки лоши критики.
Да, но за една книга.
Имам предвид, че предишната книга,
„Всичко във вселената“, беше добра.
Да, беше добра.
Но планът не беше такъв, нали?
Това не е мечтата, нали, Маги?
Знаеш каква е мечтата.
Мечтата е да напиша книгата, Маги.
Книгата.
И за съжаление, стигам до заключението, че няма да се случи, така че...
Особено ако не се опиташ.
Да не мислиш, че не искам?
Това ли мислиш?
Искам. Повярвай ми.
Просто не мога да я намеря.
Не ти вярвам.
Тази вечер например историята, която разказахме на вечеря,
за първия ни апартамент и плъха.
Би могло да стане добър разказ.
Помисли си, две деца на около 20 години, като нас,
идват в Ню Йорк през '90-те,
преследват своята литературна мечта... - Хей, хей! Моля те.
Нямам нужда да ми даваш идеи за истории.
Или мъдрия си авторски съвет.
Спести си го.
Спести си го за Джони Епълсийд и черешовите му цветове.
Боже.
Тогава, моля те, ще спреш ли да се самосъжаляваш
и просто да седнеш и да пишеш?
Боли ме, като гледам как вехнеш. - Боли ли те?
Какви бяха тези глупости тази вечер за „Изпадане в мълчание“?
Имаш още много какво да кажеш.
Просто седни и работи!
Радвам се, че ти можеш. Ти можеш.
Ти можеш да седнеш
и да изпредеш разказите си
за недоволни майки от Манхатън и техните...
...детегледачки, разхождачи на кучета
и треньори, които искат да чукат, но аз не мога, Маги.
Не мога, защото това, което правя аз, изисква
точност, фокусиране, проучване
и дисциплина!
Не мога просто...
...да се оставя на течението!
Върви по дяволите, Ник!
Единственото нещо, което е по-малко секси от потъването в самосъжаление,
е твоята завист.
Проклет гадняр.
Добро утро.
Добър ден.
Да, съжалявам за това.
Не мога да повярвам, че спах толкова.
Трябваше да ме събудиш. Щях да помогна да изчистим.
Няма проблеми. Това е моята къща, моята мръсотия.
Има кафе, ако искаш.
Имам нужда. Благодаря ти.
Между другото, чух се със сестра си
и тя каза, че с Ник много се радват, че се запознахте снощи.
Така че, благодаря ти, че ги покани.
И на мен много ми харесаха.
Ник ми харесва.
Сестра ти е по-трудна за харесване.
Казах ти, нали? Може да е костелив орех.
Да. Искам да кажа, че...
Накрая стана много неловко.
Нищо работа. Искаш ли да видиш нещо неловко?
Една вечер ще вечеряме със сестра ми Ив и нейния съпруг.
Кълна ти се, идея си нямам какво са видели
един в друг те двамата.
Мисля, че в началото е така за някои връзки.
Това, което харесваш в началото, в крайна сметка те отблъсква.
Том например,
беше толкова сладък в началото.
Живееш в колата си,
беше беден творец, можех да се грижа за него,
беше чудесно и 15 години по-късно
казваш, хей, помогни ми да платя ипотеката.
Като стана дума, обажда се Тина.
Имаш ли против да вдигна?
Чакай, какво?
Няма да й вдигнеш.
Звъняла е пет пъти тази сутрин, така че...
И?
Чакай, защо ще й вдигаш, ако си тук с мен?
Защото не знам, може да е спешно.
Не разбирам какво може да е толкова важно.
Ако имахте деца, тогава може би.
Но нямате.
Нека й вдигна, за да не се тревожа.
Не знам. Може да е за котката.
Котката.
Здравей. - Котката.
Какво става?
Всичко наред ли е? - Познай къде съм.
В нашия апартамент, наслаждавам се на чаша вино.
Добре, трябва да върнеш ключовете,
иначе ще сменя ключалките.
Добре. успокой се. Казах ти, че трябва да взема някои неща.
Това правя.
Може би се надявах и да те срещна.
Виж, искам да се видим да пием нещо и да поговорим.
Кога се връщаш от романтичната ви ваканция?
Добре, първо, няма да се видим да пием нещо.
Искаш да се видим, можем да закусваме. Какво ще кажеш?
Защо, не си вярваш ли?
Не, след онази вечер нямам доверие в теб.
Добре.
Ще закусваме тогава.
Ще ти пиша по-подробно.
Добре, до скоро.
Добро утро.
Здравей.
Как е главата ти?
Вътре е лудница. Виж...
Съжалявам много за...
...снощи.
Аз очевидно...
Пийнах повече и...
Не, аз трябва да ти се извиня. Не трябваше да го казвам.
Знам, че последното, което искаш, е съвет за кариерата ти от мен.
Поне за това сме единодушни.
Станала си рано тази сутрин.
Да, не можах да спя.
И получих
последен изблик на вдъхновение.
Всъщност свърших.
Какво?
Браво, Магс.
Благодаря ти.
Къде отиваме?
Ами аз отивам в града.
Да направя копия.
Може би ще купя малко храна
и хубаво червено вино, за да празнуваме.
Добре, да празнуваме, разбира се.
Аз ще...
...приготвя нещо.
Добре. - До после.
До после.
Харесва ми тази част.
"Той е по-зле от стара мома."
„Той е скелета на къщата, скрит под шпакловката,
енергичен като гредоред."
Продължавай да четеш.
Между другото сега, когато знам за какво се отнася заглавието,
ми харесва още повече.
Знаех си, че ще ти хареса.
Маги Милър, нали?
Познаваме ли се? - Денис Лонг.
Вие и съпругът ви ме интервюирахте преди няколко години.
Аз съм пазач, управител на имоти, иконом, такива неща.
Да. Радвам се да ви видя отново.
Няма проблеми, ако не си спомняте. Беше много отдавна.
Но аз, разбира се, помня коя сте, защото съм почитател.
Наистина ли? - Да, още от „Сгъваем стол“.
Много харесах „Кипяща вода“.
А коя написахте тук? - „Изгребване на сняг“.
Да, много я харесах.
Уловихте съвършено слабия сезон.
Бих ви взел за местна.
Наистина сте почитател. - От много отдавна.
Кога излезе първата?
През 1998 г.? - Боже...
1099 г.? - Не ми напомняйте.
Толкова отдавна беше. През 1997 г.
Какво следва? Работите ли върху нещо?
Започвах и ги зарязвах.
Затова съм тук всъщност.
Търся вдъхновение, правя проучване.
Добре, ако мога да помогна,
просто ми кажете.
Тук съм роден и израснал.
И единственото, което искаш да можеш да скриеш,
свети.
Продължава да свети
отвътре.
Прилича на това да си сам
в светлината на прожектора.
Съвсем сам.
Хиляда вата светят в очите ти.
И единственото, което искаш да можеш да скриеш,
е блясъкът.
Прибрах се. - Вътре съм.
Имаме ли планове за вечеря?
Не съм много гладна.
Щях само да си направя смути.
Какво ти става с тези смутитата?
Да не си на диета?
Не, просто не съм много гладна.
Добре, може би можеш
да свариш малко паста или нещо подобно?
Нещо просто.
Има останали неща в хладилника.
Можеш да ги стоплиш.
Наистина?
Не искаш ли да сготвиш нещо?
Мислех, че можем да вечеряме заедно.
Е, аз работя.
И кой те вдъхнови?
Тъпият журналист?
Знаеш ли, напоследък мислих много
за всички неща, от които се отказах заради теб. И...
Знаеш ли какво? Няма да го правя повече.
Така че, ако искам да се занимавам отново с музика, ще го направя.
И не ме интересува дали ти харесва.
Уха, успокой се.
Не ме обвинявай за всичко.
Имаш си съжаления, съжалявай си.
Всички съжаляваме.
Но не съм искал да се отказваш от нищо.
Моля?
Напуснах Ел Ей заради теб.
Оставих приятелите си заради теб.
Оставих групата си заради теб.
Остави групата си заради мен, защото забременя.
Да, защото ти го предложи.
Ти беше моят мениджър и моят съпруг.
И аз те послушах.
Това беше правилното решение и за двамата по онова време
заради семейството ни. Трябва да го признаеш!
Не, не е така...
Виж, съжалявам, че кариерата ти не потръгна, както ти се надяваше.
Но имаме доста хубав живот, нали?
Не осигурих ли хубав живот за нас?
Никога не получих и грам благодарност за това,
нито едно признание за цялата тежка работа.
Вместо това искаш само да ме промениш.
Да те променя? - Да.
Искам да си трезвен.
Толкова ли е необичайно?
И аз пак те разочаровах. Нали?
Да.
Отново.
Щастлива ли си в този брак?
Не искам да водим този разговор, докато пиеш.
Докато пия?
Това е само бира.
Не съм пиян.
Не, все още не.
Но ще станеш.
Здравей. Наред ли е всичко?
Или искаш да ти помогна с нещо друго?
Не, всичко е наред.
Искаш ли да заключа?
Не, заключва се автоматично.
Знаеш ли, този уикенд беше голям тест за нас.
Мисля, че го взехме с отличие, нали?
Имам предвид, едно е да прекараме нощта заедно,
но цял уикенд? - Ще отключиш ли вратата?
Добре, да.
Добре, ще ми кажеш ли какво направих, за да те ядосам?
Не знаеш ли? - Не.
Наистина? - Не. Нямам представа.
Каня те в дома ми за уикенда.
Искам да те запозная с някои приятели.
А ти вдигаш на бившата си жена, въпреки че те помолих да не го правиш.
А още по-лошото е,
че излизаш навън, сякаш криеш нещо.
Криеш ли нещо?
Добре, първо,
тя все още не ми е бивша жена. Само сме разделени.
Какво, по дяволите, означава това?
Искаш ли да се върнеш при нея?
Не, изобщо. Просто отбелязвам фактите.
Фактите. Отбелязваш фактите.
Добре, ето ти един факт.
Тина не е хубав човек.
Преди малко каза, че не знаеш какво е видяла сестра ти в съпруга си.
А ти какво видя в Тина?
Виж, ако искаш да знаеш, по едно време
тя можеше да е много мила и много добра.
Така ли? Не съм забелязала.
Рене, какво правиш?
Прекарахме такъв хубав уикенд, а ти искаш да завършим зле.
Какво правя аз?
Това... Не, не.
Ти настоя да вдигнеш телефона
на жена си.
Здравей.
Доста се забави.
Знам. Съжалявам.
Трафикът този уикенд е по-зле, отколкото през лятото.
Трябва да е имало някаква катастрофа.
Добре.
Взе ли...
Виното в колата ли е?
По дяволите. Забравих.
Забрави виното.
Това не е присъщо за теб.
Чакай...
Е, дотук беше нашето
малко празненство.
Направих допълнителни копия.
Ако искаш да я прочетеш,
можем да празнуваме след това.
Да, ще я прочета по-късно.
Ще се кача горе и ще подремна,
защото не можах да спя добре снощи.
Ив?
Ще изляза за малко.
Ако беше сготвила.
Ив!
Спиш ли?
Да.
Ще отида да си взема нещо за ядене.
Не че...
...остатъците не бяха чудесни.
Надяваш се и се молиш един ден да се събуди и да иска да бъде различен.
Не знам. Знаеш ли, направи го.
Беше трезвен три месеца
и нищо не се промени.
Мислила ли си някога да промениш нещо?
Да, но не знам.
Може би, когато бях по-млада.
Но сега е малко трудно да си го представя.
Да бъда сама на моята възраст, просто...
На твоята възраст?
Това е щуро.
Не, ти си прекрасна. Умна.
Ти си супер талантлива.
Последното, което ще се случи, е да си сама.
Както и да е, тук живея.
Ако искаш да се почувстваш стар,
тук преди беше „Арея“, тази сграда.
Помниш ли го? - Нощния клуб?
Да. - Стига бе.
Тогава съм почти сигурен, че бях точно на тази уличка
през 1987 г., вероятно надрусан до козирката.
Вече не купонясваш така, нали?
Не, това беше в друг живот.
Сега почти не пия.
Освен ако...
...не изпия бутилка с жена, която харесвам.
Спомена, че може да поискаш да зададеш още няколко въпроса.
Скот ще пътува този уикенд,
ако искаш може да обядваме заедно.
Да, абсолютно.
С удоволствие.
Знаеш ли какво? Аз...
Утре обаче трябва да се върна в провинцията, така че...
Добре. Тогава някой друг път.
Не, виж,
ако не ти пречи, то е само,
само на два часа с влак.
За обяд?
Да, или...
Може да останеш вечерта.
Ако си навита.
Да, ще си помисля.
Добре.
- До скоро.
Добре.
Виж, съжалявам, че й вдигнах.
Ако знаех, че щеше да се разстроиш толкова,
никога нямаше да й вдигна.
Беше ли спешно? Надявам се, че котката е добре.
Ще ти извадя багажа.
Не, отвори багажника. Ще го взема сама.
Моля те, Рене, почакай.
Какво става? Беше само телефонно обаждане.
Знам. Аз...
Виж, и аз съм много се изненадах от тази реакция, честно.
И това ме плаши, защото аз...
Мисля, че наистина ми харесваш.
Това е добре, нали? Защото аз много те харесвам.
И сега, когато знам,
че не ти харесва да говоря с нея,
обещавам повече да внимавам.
Става ли? Съжалявам.
Добре. Благодаря.
И аз съжалявам.
Мисля, че просто имам проблеми с доверието след Том,
които трябва да разреша.
И не забравяй, че познавам Тина.
Знам колко манипулативна и отмъстителна може да бъде.
Да, знам. Аз ти казвам обаче, че няма за какво да се притесняваш.
Значи уговорката за утре вечер остава, надявам се?
Да.
Добре.
До утре. - Добре.
Чао.
Забелязах, че не си напреднал с книгата ми снощи.
Да.
Не ти хареса?
Всъщност...
Просто трябваше...
...да я оставя.
Наистина ли? Защо?
Нe знам.
Мисля, че ме засяга прекалено силно.
С какво?
Ами...
Стигнах до главата за вечерята.
Героят на съпруга...
Той реже, приготвя, готви,
говори колко пресни са продуктите
и иска съпругата му да пробва храната.
Да.
И?
След това проницателни подробности
за нежеланието й да отвори уста, докато той й подава с ръка
и как е отблъсната от най-лекото му докосване,
и...
Най-вече
как се дразни от неговите постоянни и настоятелни молби
да пробва храната, която той готви.
Ник.
Това не сме ние.
Ти не си той.
Да, хареса ми най-вече
как побелелият съпруг само мрънка
как му е тежко, защото децата вече ги няма.
После в някакъв момент той прави предложението,
което е стряскащо познато,
да продадат апартамента си, защото в него е прекалено тъжно
без двете им дъщери.
Имам предвид...
Ти си писател, за бога, Ник!
Това е измислица.
О, боже.
И преди си ме използвала, но това, Маги, я стига.
Това е...
Господи.
Съжалявам много. Отдавна ли чакаш?
Попаднах малко в трафик насам.
Исках да взема и вино, така че...
Добре. Не, няма проблеми.
Изглеждаш страхотно между другото. - Благодаря ти.
Какво?
Радвам се, че си тук.
Виждаш ли онази къща?
Сещаш ли се за къщата в Лоръл Каньон?
Това е къщата на моите мечти.
Някакъв технологичен специалист я притежава сега.
Искам да сляза за малко. - Добре ли си?
Изглеждаш пребледняла.
Не, добре съм.
Просто съм леко притеснена.
Няма причина.
Сигурна ли си, че си добре? - Да.
Ще бъда много, много бърза.
Здравей.
Благодаря ти, че се съгласи да се видим.
Да, разбира се.
Ключовете ти.
Благодаря.
Трябва да се извиня за онази вечер.
Изпуснах си нервите.
Добре тогава. И аз ти дължа извинение.
Не трябваше да научаваш за нас с Рене
по този начин.
Исках да ти го кажа по-рано, но просто...
Не знаех как.
Как върви между вас двамата?
Мисля, че много добре.
Тя е много различна от мен.
Но виждам защо ти харесва.
Здравейте. Искахте ли и кафе?
Заклеваш ли се, че не се е случило нищо между вас,
докато бяхме заедно?
Стига. Сериозно ли? Не, разбира се.
Дори не съм я поглеждал тогава.
Чуваш ли?
Това между нас беше напълно неочаквано.
Намираш ли я за по-привлекателна от мен?
Знаеш ли какво? Няма да отговоря.
Искам да кажа, че тя има страхотен личен стил.
Аз съм много по-секси от нея обаче.
Ако си падаш по такива неща.
Ще отбележа, че не възрази.
Знаеш ли какво ще правим? Ще се разберем да не говорим за нея.
Не говорим за нея. Говорим за мен.
Привличам ли те все още?
Защо има значение това? - Просто има.
Тогава да, разбира се. Това няма да се промени.
Както добре знаеш, не това ни беше проблем.
Не, не беше.
Добре.
Това, което исках да ти кажа, е,
макар и да бях малко пияна онази вечер, когато влязох в нашия апартамент,
отидох там с ясно намерение.
Добре. Какво беше то?
Липсваш ми.
По-добре ли се чувстваш? - Да.
Съжалявам за това. - Няма проблеми.
Заповядай.
Ще приготвя нещо за пиене.
Тук е много красиво.
Изумително е, нали?
Къщата не е моя обаче.
Брат ми дава да я ползвам, когато се опитвам да пиша.
Тук е малко по-лесно да се съсредоточа.
Е, това е. Добре дошла в моята скромна обител.
Красиво е.
Горе има спалня за гости, ако ще се чувстваш по-удобно.
Да, мисля, че така е може би най-добре.
Засега. - И аз така си помислих.
Но ще оставя стаята си отключена, ако ти стане самотно.
Добре.
Качвай се.
Твоята баня е тук.
Не е лоша, нали?
Много е хубаво.
Еха, толкова голямо.
Красиво е. - Ще се чувстваш ли добре?
Какво?
Ще ми бъде удобно. - Добре.
Може би трябва
първо да си измия зъбите,
нали? - Да. Добре.
Това е добра идея.
А после
може да ми трябват няколко минути, за да се оправя.
Да, разбира се.
Виж, ако искаш, можем да продължим с интервюто.
Мога да си взема бележките, да ти задам още няколко въпроса.
Добре.
Какво да ти донеса за пиене?
Вино? Нещо по-силно?
Само вода за сега.
Вода? Добре. Вода да бъде.
Ще се видим отзад. Можем да говорим в градината.
Добре, виж, съжалявам.
Не мога. - Какво не можеш?
Какво не мога? Мисля, че знаеш какво. - Стига.
Никой няма да разбере. Може да е забавно.
Да, може да е много забавно.
Но изглежда забравяш факта,
че ти искаше да приключи нещата, нали?
Помниш ли, искаше „нова глава“.
Знам. Знам.
Не значи, че не може да ми липсваш.
Виж, най-добре да поискаме сметката
и аз да си тръгвам. - Стига.
Може да е нашата малка тайна.
Вече съм взела стая на горния етаж.
Еха.
Какъв ден.
Това е любимото ми място.
Ела, седни.
Наистина ли ще използваш нещо от това в книгата ти?
Да го кажа по този начин.
Ти си опасно близо да се превърнеш в любимата ми глава.
Боже.
Да ти кажа, ти ме вдъхнови.
Онзи ден, след първото интервю,
се прибрах и просто
започнах да пиша.
Написах първата си песен от години.
Страхотно. Браво на теб.
Казах ти, че никога не е прекалено късно.
Е, как се чувстваш?
Много е специално.
Направо се изля от мен, което обикновено е доста добър знак.
Как я нарече?
"Блясък"
Тя е за новото начало.
Вторият шанс.
Обещанието за ново начало, ако предпочиташ.
Трябва да ти кажа, че имам китара в къщата,
така че, ако решиш да ми я изсвириш...
Частен концерт от самата Ив Милър?
Едва ме нави.
Бих искала да чуя мнението ти за нея. Така че...
...може би след вечеря. - Добре.
Разбрахме се.
Ало? - Рене.
Здравей, Тина е.
Здравей, Тина. Какво има?
Исках да знам защо излизаш с Анди.
Мислех, че сме приятелки.
Да, но не сме добри приятелки, ако трябва да сме честни.
Е, явно това е твоето впечатление за нашите отношения.
Аз мислех различно.
Нима? Защото, след като напусна „Шанел“, повече не се обади.
Помня, че ти се обадих след развода ми,
но ти така и не върна обаждането.
Бях много заета. Нова работа, повече отговорности.
Съжалявам, бях малко разсеяна.
Няма нужда да се извиняваш. Не бях ядосана. Просто...
Мисля, че това обяснява защо не съм смятала, че сме големи приятелки.
Помня, че си говорихме за Анди,
за връзката ни. Споделяла ли си нещо с него?
Не. - Добре.
Съжалявам за някои от нещата, които казах.
С основание, защото можеш да си много жестока.
Затова ли го преследваше?
Не съм го преследвала. - Как се оказахте заедно?
Просто се засякохме, всъщност. Беше съвпадение.
И как се озовахте в леглото?
Е, явно сме си допаднали.
Това с Анди ще продължи ли?
Така мисля.
Интересно.
Не останах с такова впечатление, когато го видях днес.
Хей, отивам да се поразходя.
Искаш ли да дойдеш с мен? - Не, благодаря.
Ще остана с „Бензиностанцията“.
Сигурен ли си?
Не е нужно, ако не искаш. - Искам.
Така
можем ще празнуваме, когато свърша.
Добре, чудесно.
Добра е, Магс.
Винаги е добра. Ти винаги си добра.
Все още е донякъде за богаташите с техните проблеми, но...
Е, пиша това, което познавам.
Не го правиш за пръв път, нали?
Защо го казваш? - Не знам.
Изглеждаш много спокойна.
В сравнение с кого?
Имал ли си много връзки?
Ами...
Да кажем просто,
че срещам много нещастни жени тук през лятото.
Защо са толкова нещастни?
Вероятно по същите причини като теб.
Кой казва, че съм нещастна?
Не си ли?
Не.
Защо реши така?
Защото си тук,
а не вкъщи със съпруга си.
Е, може би не вярвам в моногамията.
Може би със съпруга ми сме се разбрали за това.
Разбрали ли сте се?
По дяволите. Навън е студено.
Ухаеш прекрасно.
Благодаря. - Знаеш ли,
помня парфюма ти и от обяда.
Благодаря.
Сигурна ли си, че не искаш една чаша?
Не, наистина няма нужда.
Благодаря ти.
Значи със съпруга ти не сте идвали тук?
Не, не.
Скот е от малкото хора,
които всъщност харесват Ню Йорк през лятото.
Значи харесва вонята на урина на всеки уличен ъгъл?
Мисля, че просто му харесва, че няма никой в града.
И освен това казва,
че истинските нюйоркчани не се оплакват от претъпканото метро,
студените зими или вонята на урина.
Добре, г-н Коравия.
Аз съм прекарал там достатъчно време, за да знам,
че спокойно мога да живея без тези неща,
поради което идвам тук колкото се може по-често.
Защо не си си купил къща тук?
Като начало, не менажирам големи рокендрол групи.
Само пиша за тях.
Но за да отговоря на въпроса ти,
растях предимно в Северна Калифорния.
Когато родителите ми се разведоха,
баща ми се върна в Ню Йорк
и всяко лято го посещавахме.
Винаги ни водеше тук на едноседмична ваканция.
Бяхме в хижа в гората, ходехме на риболов, преходи, такива неща.
И така се влюбих в това място.
И по пътя нагоре братята и сестрите ми
все сочеха къщите или фермите,
в които щяхме да живеем, когато станат богати.
Но всяко лято
избираха различна къща.
Аз избирах винаги една и съща.
Викторианската.
Да.
И наистина вярвах,
че някой ден ще мога да я купя.
Бях убеден, че ще го направя, преди да стана на 30,
защото, разбира се, щях да съм автор на бестселъри.
Но...
Вместо това не ме публикуваха.
Женен с две деца.
Така че...
30 станаха 40.
И вместо...
...да напиша бестселър, аз имах монотонна работа
да съставям профили за полуталантливи хора за „Спин“ и „Ролинг Стоун“.
След това се разведох.
И така...
40 станаха 50.
След това, пътувайки дотук с теб днес,
минах за първи път покрай тази къща,
без да мисля, че един ден ще бъде моя.
Това е мечта от 45 години, която най-накрая угасна.
Уха.
Ами...
Да пием за краткотрайните удоволствия
и несбъднатите мечти.
Но знаеш ли какво?
С тази нова книга
може би все пак ще мога да купя къщата.
Да, а и имаш поне това място,
което можеш да ползваш.
Имаш и книгата, която пишеш.
Тя ще...
Мисля, че темата има голям потенциал,
'90-те и...
Ти си толкова
красива, знаеш ли?
Не. - Какво?
Какво има?
Много съжалявам, Джони. Наистина те харесвам.
Просто...
Виждаш ли...
Това е голяма стъпка за мен.
И трябва просто да вървя с моето темпо.
Да. Разбира се. Вината е моя.
И за мен не е лесно.
Позабравил съм. Така че...
Просто...
Много те харесвам, Ив.
Надявах се, че...
Както и да е.
Ще ида да видя скарата.
Здравей, Ив. Как си?
Мога ли да те помоля за една услуга?
Добре ли си? Защо шепнеш?
Не, добре съм. Всичко е наред.
Просто съм...
Всъщност съм близо до теб.
Дойдох при приятелка и...
Тя тъкмо ми каза,
че гаджето й идва неочаквано.
Просто се чудех дали ще е удобно
да пренощувам при теб.
Кога? Тази вечер?
Да, сега.
Да, разбира се. Идвай.
Добре, благодаря.
Ще поръчам „Убер“ и...
До после.
Добре.
Благодаря, Магс.
Май добре ще ти се отрази чаша вино.
Боже, да, моля.
Сигурна ли си, че не те притеснявам?
Ив, не говори глупости.
Радвам се да те видя.
Къде е Ник? Вкъщи ли е?
Да, вкъщи е. Просто...
Не се чувстваше добре.
И вече си легна.
Вие сте големи късметлии.
С връзката си.
Винаги съм искала със Скот да имаме връзка като вашата.
Да.
Имам предвид...
Знаеш ли какво?
Днес завърших книгата си.
Еха.
Това ли е? - Да.
„Бензиностанция“ от Маги Милър.
Името ти изглежда толкова добре на книга.
Еха.
Съжалявала ли си някога, че запази моминското си име?
Не.
Когато се замисля,
това всъщност е единственият добър съвет от нашата майка.
Защо мислиш така?
Защото и двете сме творци.
Произведенията са наши. Трябва да ги притежаваме ние.
Да, това беше едно от нещата, които Скот ненавиждаше.
Майната му.
Права си. Да върви по дяволите.
Да върви по дяволите.
Прекарахме си наистина страхотно през годините в тази къща.
Нали, Магс?
Определено.
Знаеш ли, когато децата бяха малки
и мама беше все още жива.
Това бяха любимите ми лета.
Бяха добри времена.
Боже, сега е толкова трудно.
Да остаряваш.
Да си женена и децата да си тръгват,
всичко това.
Да.
Може да е трудно.
Искало ли ти се е някога просто
да се върнеш и да постъпиш различно?
Просто да започнеш всичко отначало?
Да, Ив.
Мисля, че всички искат да могат да направят това понякога.
Боже, просто
толкова много се ядосвам на себе си, защото просто...
Просто пропуснах всички тези години.
А бях, по дяволите, наистина бях добра.
А просто го послушах.
И изоставих всичко.
Изоставих всичко.
Като...
Ставах само
да взимам децата, да готвя.
А всъщност
мисля, че имах какво да дам.
Както и да е.
Толкова е абсурдно.
Както и да е, ще си лягам.
Сигурна ли си? - Да, много съм уморена.
Вземи една от стаите на момчетата. - Добре.
Благодаря.
Приятни сънища.
Наистина исках да се извиня за вчера.
Реагирах прекомерно
и развалих хубавото прекарване.
Мисля си,
ще е страхотно да се съберем със сестра ти Ив и съпруга й
и да опознаем и тях.
Може да вечеряме в града следващия уикенд.
Добре. - Или може би Маги и Ник
могат да ги приемат
и да се съберем семейно, нали?
Защото ти каза, че Тина мрази сестрите ти
и че сестрите ти мразят Тина.
Може би мен няма да мразят и да е много приятно.
Какво мислиш?
Да, мисля, че всяка от тези ситуации
може да е...
Щеше ли да ми кажеш, че днес си се видял с Тина?
Знаеш ли какво? Нямаше да ти кажа.
Наистина? Защо не?
Защото, като се има предвид как реагираш сега,
предположих, че сигурно ще се ядосаш.
Това, че не ми казваш, ме ядосва повече.
И как беше?
Нищо не се случи.
Как разбра изобщо за това?
Защото тя ми се обади веднага след това.
Нейна или твоя беше идеята да се видите?
Беше нейна идея.
Тя искаше да се видим, за да се извини
за поведението си предишната вечер,
а аз исках да ми върне ключовете,
за да нямаме друга подобна ситуация.
Защо не ми каза?
Сериозно ли? Защото...
Стига.
Тя е бившата ми съпруга. Не е твоя работа.
Сериозно ли говориш?
Ние сме гаджета. Разбира се, че е моя работа.
Да, но тя е бившата ми съпруга.
Ще трябва да говоря с нея понякога.
Трябва да разбереш това.
Не трябва ли да говориш понякога с Том?
Да, искам да кажа...
Просто се опитвам да не го правя.
Да, но не мисля, че си длъжна да ми казваш, когато го правиш.
Нали? И в моя защита,
раздялата ми с Тина е малко по-скорошна
от развода ти с Том.
Какво означава това?
Това означава да ми дадеш време.
Ново е за мен, разбираш ли?
Опитвам се да се ориентирам. Не знам правилата.
Не знам какво може да се прави.
Буден ли си още?
Как е тя?
Не е добре.
Дочетох книгата ти.
И?
Имаш ли връзка с друг, Маги?
Какво? Не.
Чакай. Не, чакай.
Просто...
Никога ли не си ми изневерявала за тридесет и две години?
Ник.
Ще си лягам.
Трябва да кажа, че книгата е страхотна.
Може би най-добрата, която си писала.
Така че...
...браво.
Знаеш, че тя иска
да се съберете само защото сега си с мен.
Знаеш това, нали?
Тя просто вижда, че вече не я чакаш,
и иска да види дали може да си те върне.
Няма значение какво мисли или смята.
Важното е какво мисля и чувствам аз.
А аз не искам да бъда отново с нея.
Нали? Искам да съм с теб.
Но защо изобщо отиде там?
Не знам.
Виж, бяхме женени 15 години.
Може би имаше момент, когато...
Момент на слабост или несигурност, когато помислих...
Когато помислих, че може би искам
да видя дали има нещо... не знам...
Че може да се съберем.
Не очаквах да се съгласиш.
Рано ли е още? Шампанско?
Тук съм, нали?
За нас.
Виж, преди да продължим с това,
какво искаш да има между нас?
Какво искаш да кажеш?
Какво се надяваш да се случи?
Искаш да се помирим?
Само за секс ли сме тук?
Или...
Може би целта ти е ни разделиш с Рене?
И трите?
Рене, извинявам се.
Знам, че постъпих лошо, но не...
Не искам да бъда отново с нея.
Искам да бъда тук с теб.
Работих много усилено,
за да...
Да съм добре психически.
Толкова много години жонглирах с майчинството,
много взискателна работа
и този ужасен съпруг.
Измъкнах се от гадния брак.
Но е хубаво, защото децата ми са чудесни.
И обичам...
Обожавам работата си.
Но мисля...
Това, което искам сега...
И което заслужавам...
...е да си прекарвам добре.
Да не бъда в сложна връзка
или по-точно казано, в объркана.
Много те харесвам.
Но?
Да, съжалявам, Анди.
Благодаря ти, че ме прие снощи.
Разбира се. Всичко наред ли е?
Да.
Ще се оправя.
Ами ти?
Чао.
Ник?
Върнах се.
Ник?
Субтитри от YavkA.net @ 2026
Превод на субтитрите: Ася Терпешева