За да успееш в живота, три неща са крайно необходими...
Талант. Трудолюбие.
И късмет.
Може да си много талантлив и да се трудиш усърдно,
но ако късметът не ти се усмихне в подходящия момент,
усилията ти ще бъдат напразни.
Зала за разпит
:::Непроследим:::
Ето документите.
Предпоследните резултати от финансовата ревизия.
Как изглеждат?
Приходи от 23 милиона евро: 9% плюс в продължение на 3 години.
Това ще успокои американските ни приятели.
Защо „предпоследни"?
Още не сме обсъдили разноските за строителство.
Ако ги отложим до следващата година,
това са 28 милиона - 11% увеличение. - Не е зле.
Нечувано! Никога не сме надвишавали 10%.
Ще се пенсионирам с почести, ако постигнем това.
Отложените разходи ще повлияят на резултатите догодина.
Това ще е проблем на новото ръководство.
Бихме могли да ги разпределим,
едната половина тази година, а другата догодина.
Новата управа може да се справи с тази незначителна пречка.
Предлагам да отложим разходите. - Чудесно.
Изпратете доклада в Бостън. Това е всичко, господа.
Морис... Прегледах речта ти за встъпването ми в длъжност.
Хареса ми. - Благодаря.
Само едно ме обезпокои. - Така ли? Какво?
Не си струва да повдигам въпроса, но...
Когато говориш за бъдещето на компанията...
споменаваш „приемственост.
Докато речта, която аз подготвих, е основана на „обновление,
на необходимостта да преосмислим себе си.
Няма да променяш света, Етиен.
Разбира се. Но смятам, че е важно да са съгласувани.
Бих искал да промениш изречението.
Моля те.
Както желаеш. - Благодаря.
Г- н Мение, да ви запазя ли стая в Грийнпарк Хотел?
Ако обичаш.
Излизам от клиниката. - Добре, идвам.
Побързай.
Чакай.
Извинявай...
Така е по-добре.
Лекарят ти е казал това?
Ще се получи.
Мислиш ли?
Трябва да вярваш.
Бемонт? Обажда се Етиен Мение.
За кога е планирана новата кампания на „г-н" Спот?
Обади се в агенцията, нека направят нещо ново.
Не знам, нещо свежо. Омръзнаха ми нашите реклами.
Искам оригинална идея.
Знам какво мисли Морис. Но той си тръгва, а аз оставам.
Приключихте ли? Побързайте, за Бога.
Искам рекламна кампания, която да показва...
Самия мен.
Проблем ли имаш? - Етиен?
Патрик Шамбон. Помниш ли ме, от гимназията?
Ще ви се обадя по-късно.
Извинявай. Сигурно изглеждах като... - Идиот.
Така си помислих.
Не прави такава гримаса.
Радвам се да те видя.
От партито за завършването на Монжин. - Монжин...
Какво става с него? - Нямам представа.
И честно казано, не ме интересува.
Да, беше задник. Станал си циничен?
Напредвам.
Каква неочаквана среща. - Да, сигурно съм остарял.
Не си се променил много.
Как вървят нещата при теб? Не ме бива в разказите.
Не помня миналата седмица,
да не говорим за последните 20 години.
Но вече съм чист. Никакви купони.
Стар съм за тези неща. Имам планове.
Започвам собствен бизнес.
Постоянна енергия.
Ти в коя сфера работиш?
Управлявам корпорация.
Произвеждаме стоки за домакинството.
Голяма компания? - 15 000 служители.
И ти си шефът? - Да. Е, почти.
След три седмици, ако всичко върви добре.
Етиен, наистина си преуспял!
Хубаво е да има хора като теб на върха.
Пълно е с отрепки на ръководните постове.
Ти си добър човек. Истински.
Беше ми приятно да се срещнем.
Да, пак ще се видим някой ден.
Да. Може би след 20 години!
И без повече церемонии, давам думата на новия директор,
Етиен Мение.
Благодаря, Морис.
Речта ми може да не е по-добра, но ще е по-кратка.
Бих искал да започна с това, колко горд и поласкан
се чувствам в този момент от оказаното ми доверие.
Преценихте, че съм способен...
Преценихте, че съм способен, и обещавам да не ви разочаровам...
Кой се обажда?
Да знаеш, че се поувлякох.
Трябва да върнеш парите на мама, забравих си кредитните карти.
Не искаш ли да видиш?
Значи пак сме приятели?
Знаеш ли, не съм забравил. - Кое?
В къщата на родителите на Брюне...
Единствено ти знаеше.
Никога не го забравих.
Ти си почтен човек, Етиен. Винаги си бил.
Там е работата, че не съм.
Какво имаш предвид?
Хайде, изплюй камъчето.
Преди 15 години, когато започнах като инженер,
можех да се надявам единствено да ръководя лаборатория един ден.
Веднъж някакъв човек ни изпрати изобретението си.
Формула за препарат за почистване на петна.
Веднага забелязах потенциала й.
Човекът беше никому неизвестен химик.
Формулата му дори не беше патентована.
Написах му в отговор: "Съжалявам...
вече разработваме подобни продукти. "
И представих формулата като моя.
Превърна се във водещ продукт. Препарат, продаван в цял свят.
Голяма американска компания ни откупи срещу цяло състояние,
и аз бях повишен в ръководството.
Това е.
Това е тайната на успеха ми.
Знаеш ли какво мисля?
Мисля, че си побъркан.
Никой не се издига толкова много без някои позорни тайни.
Учудвам се, че само това тежи на съвестта ти.
Това е нищо, Етиен.
Още две, моля.
Но това ме разяжда. Не знам какво да правя.
Не си казвал на никой? - Не.
Дори на съпругата си?
Обаждам му се понякога. - На кого?
Онзи човек, Франсоа Мишле. Запазих номера му.
Какво му казваш? - Нищо.
Затварям като вдигне. - Спри да се измъчваш.
Кариерата ти е в повратен момент. Изплашен си, под напрежение.
Къде живее?
Кой? - Твоят човек, къде живее?
В южните предградия. - Да вървим.
Хайде. Разкажи му историята си и поискай прошка.
Нали това е, което искаш? Какво „но?
Време е да действаш.
От какво се боиш? Последствията?
Знаеш ли какво ще стане? Човекът няма да има представа.
Въобразяваш си всичко.
Ще събудиш някого посред нощ за нищо.
Ще изглеждаш като идиот, и това е всичко.
Но ще изпиташ облекчение.
Няма го.
Г- н Мишле? - Да?
Бихме искали да поговорим с вас.
По това време? - Важно е.
Защо ми казвате това?
Исках да знаете, че формулата ви беше ценна.
Много добра.
Винаги съм го знаел.
Ясно ми е, че бях ограбен.
Но знаете ли какво? Това не помага. Подлудява ме.
Защото сега мога да дам име на болката си.
Име и лице. Лицето на подлец, който не може да понесе постъпката си.
Бих искал да ми простите. - Да простя?
Колко трогателно. Какво получавам от това?
Ще ви компенсирам. - Как ще ме компенсирате?
Финансово. - На каква база?
Изчислих сумата, която щяхте да получите за патента, и я актуализирах.
Това са около 15 000 евро. Ще ви дам двойно повече.
Двойно? Защо не тройно?
Добре, 45 000 евро.
Колко продавате? - Моля?
Колко от моя препарат продавате годишно?
Почти 600 тона. - Каква е печалбата ви?
Не знам. - Големият шеф не знае?
Около 6 милиона евро.
Това прави 90 милиона за 15 години.
Искам толкова. Деветдесет милиона евро.
Шегувам се. Какво да правя с 90 милиона евро?
Или дори...
...с тези 45 000.
Няма да ми върнат живота.
Няма да заличат 15-те години, прекарани в тази дупка.
Единственото, което ще ме утеши, е да видя как пълзите,
да наблюдавам страданието ви.
Искам животът ви да се стопи и да ви превърне в безплътна утайка.
Искам да си разменим ролите.
Достатъчно! - Ще ви съдя.
Помните ли писмото си?
"Уважаеми г-не, не сме заинтересовани от проекта ви. "
Пазя това писмо. Ще го покажа в съда!
Това писмо не доказва нищо.
Разработваме 200 продукта годишно, може да сме ви писали това.
Може би. Писмото плюс чекът са различна история.
Пуснете ме!
По дяволите.
Мъртъв е.
Трябва да се разделим. Етиен, да вървим!
Беше нещастен случай. Можем да обясним.
Ще обясниш ли и защо дойдохме?
Вземи. Хайде, да се махаме оттук.
Аз съм. - Какво има?
Трябва да се отървем от колата. - Моля?
Някой може да е видял колата ти, паркирана пред къщата.
Беше 11 вечерта, улиците бяха пусти.
Ще поемеш ли риска?
Какво предлагаш?
Кажи ми къде е, ще дойда да я открадна.
Как ще го направиш? - Остави на мен.
Къде е?
Пред дома ми, "Авеню Молиер" 27.
Какво правиш? С кого разговаряш?
Нищо, връщай се в леглото.
Какво значи "нищо"?
Откраднали са колата.
Обади ли се в полицията? - Това правех, току-що.
Как се е случило? - Кое?
Кражбата. - Колата беше отпред.
Слушай, изморен съм.
Ако нямаш против, искам да си легна. Ще говорим утре.
Добър ден, г-не. - Здравей, Лоранс.
Снощи откраднаха колата ми. Уведоми полицията, ако обичаш.
Ще се погрижа.
После ще ти дам подробностите.
Добре. Хората от рекламата ви очакват в кабинета.
Чудесно.
Развълнувани сме да чуем, че искате да промените образа на "Г-н Спот".
Трябва да направим силно впечатление.
Това е водещ продукт...
Слушам.
Довиждане.
Е? Колата?
Погрижих се.
От полицията казаха ли нещо? - Не.
Честно казано, бяха доста преситени.
Ясно. Да, разбира се.
ПАТРИК
За малко да забравя...
Морис е на строителната площадка, с архитекта. Очакват ви.
Благодаря. - Ричи Браун е с тях.
Ричи Браун?
Ето го и него.
Етиен, радвам се да те видя. - Аз също.
Никой не ми каза, че ще идваш.
Стана много набързо. - По работа или за удоволствие?
И двете.
Тъкмо се възхищавах на новите офиси.
Харесват ми. Много са стилни.
Извинете ме.
Ало?
Какво прави тук? - Нямам представа.
Майка му не каза ли?
Дороти Браун не ми споделя плановете на сина си.
Моментът е доста съмнителен. - Какво искаш да кажеш?
Изпратихме им най-добрия си отчет,
и синът на шефа идва. Не е ли странно?
Накъде биеш? - Ричи е дошъл да открадне мястото ми.
Трябва да тръгвам.
Да обядваме някой ден, става ли? - Разбира се.
Ще те придружа до долу.
Ричи никога не е показвал интерес към компанията.
Може би след последните резултати изглеждаме примамливи.
Само защото трябваше да те направим щастлив!
Защо прие? - Ти защо помоли?
Ако поеме управлението, след три години ще сме фалирали.
Съсипа "Санторо", а фармацевтиката е по-силен бранш.
Знам. Всеки знае.
Бордът няма да допусне Ричи да поеме ръководството.
Бордът ще направи, каквото каже Дороти Браун.
Стига, жената е професионалист.
Не и ако се отнася за единствения й син. Обади й се.
Да й кажа какво?
Отчетите са неточни. „Паркър & Бътърфийлд" са на минус.
Работим с тях от 30 години. - Майната им!
Опитай се да запазиш хладнокръвие.
Това се очаква от един директор.
Обади се на Дороти Браун. - Не мога.
Защо, Морис? - В Бостън е 5 часа сутринта.
Да, вярно.
Някой си г-н Патрик Шамбон опитва да се свърже с вас.
Последния етаж.
Той би казал: „Не, имам домашни".
Защо, учеше трудно ли? - Съвсем не.
Решаваше всички задачи от учебника.
Такъв си е, перфекционист.
Ето го.
Здравей.
Можеше да ми кажеш... - Извинявай, изплъзна ми се от ума.
Ще ни донесеш ли нещо за пиене?
Разбира се. Какво да бъде?
Нямам претенции.
Вино? Ще го довършим с вечерята. Нали ще останеш?
При толкова мила покана...
Какво правиш тук? - Не отговори на обажданията ми.
Имах напрегнат ден.
Какво става? Нещо със...
Кое?
О, не. Съвсем не. Тук съм за това.
Проектът ми за постоянна енергия.
Каза, че идеята е добра. Помниш ли? - Да.
Дойдох да ти предложа съдружие. - Моля?
Въпреки че идеята е моя, 50 на 50.
Ще делим всичко. Без конкуренция.
Взех някаква бутилка.
"Шато Ангелус" 1995, става ли?
Бизнес проектът е като всичко друго, трябва да те вълнува.
Какво мислиш? - Да, да...
Знам, финансовата страна е сложна.
Какво ще кажеш? - За кое?
За проекта. Какво мислиш?
Може би. Не знам. - Що за отговор е това?
Патрик обясни всичко съвсем ясно. - Ясно?
Положил е толкова усилия, поне опитай.
Добре. Искаш мнението ми? Ще ти кажа.
Мисля, че този сектор е наситен,
и са нужни огромни инвестиции.
Моите вятърни турбини са различни, направени са от рециклиран материал.
Щом си знаел, защо го остави да продължи?
Толкова си арогантен. - Не съм арогантен.
Такъв си. - Клеманс, успокой се.
Важен си единствено ти. Останалите не струват.
Ти си на ръба. На ръба е.
Не е вярно. - Напротив.
Трябва да знаеш, че се опитваме да имаме дете.
И не се получава. Това е деликатен въпрос за женското самоуважение.
Клеманс не е точно стерилна, но не е и плодородна.
Прибави и тежко хормонално лечение... На ръба е.
Подлец.
Мисля, че не трябва да се виждаме повече.
За домашния скандал ли се тревожиш?
Не, не. Просто не искам да те виждам повече.
Трябва да забравиш за миналата нощ.
Нищо не се е случило. Разбираш ли?
Нищо. Това е история.
Нещата не стават така. Уби човек.
Почакай. Бяхме двама.
Отидохме заради теб! Ударих го заради теб!
Знам, знам. Слушай, мислех си...
Може би трябва да напуснеш страната.
Почакай тук.
Ето, това ще ти помогне да започнеш на чисто.
Значи това е начина ти?
Кое? - Даваш пари да се отървеш от хората.
Това са 30 000 евро.
Ще взема парите ти. Знаеш ли защо?
Не.
Последният, който отказа, е мъртъв.
Съжалявам, скъпа. Прости ми.
Оплесках нещата.
Държах се като идиот.
Твоята плодовитост също не е голяма.
Знам. Това, което казах беше неоснователно и нечестно.
И неправилно.
Ако не се получи, ще потърся донор.
Налей ми още от твоето "Жевре-Шамберт".
Не е лошо, нали? - Никак даже.
Как се сдобиваш с такива бутилки?
Ако ти кажа, повече няма да се нуждаеш от мен.
Как можа да го кажеш?
Щом дори семейството не означава нещо за теб...
Къде е чувството ти за хумор, скъпа? - Харесвам остроумието.
Но ненавиждам грубостта.
Чакаме сиренето!
Деца, светът се е превърнал в цинично място.
На внуците ни няма да им бъде лесно.
Като стана дума, докъде стигнахте?
Не е наша работа! - Искам внуци.
Търпение, татко. Лекарят казва, че ще се получи.
Подробностите не ме интересуват.
Внуците са подробност? - Не бъди глупава.
Какво има? Лечението ми?
Въпреки начина на зачеване, аз ще съм бащата.
Морис, кажи нещо, моля те. - Ето го сиренето.
Дъщерята на Франсоа Мишле е. - Секунда.
Извинете ме.
Слушам. - Бих искала да се срещнем.
Защо?
Вие последен сте разговарял с баща ми.
Здравей. - Приятно ми е.
Какво ще пиеш? - Поръчах си кафе.
А ти?
Нищо, благодаря.
Ако случаят не беше спешен, нямаше да се обадя.
Не бях зает с нещо.
Какво искаше да ми кажеш?
Баща ми почина в сряда вечерта. Знаеше ли?
Да. - Звънял си му, нали? - Моля?
Обаждането ти беше последното, изписано на телефона му.
Не беше ли ти? - Аз бях, разбира се.
Боях се да не те притеснявам напразно.
Виж... надявах се да ми разкажеш за него.
За баща ти? - Да.
Родителите ми се разведоха, когато бях на пет. Отгледа ме майка ми.
Рядко виждах баща си. Не беше лесен човек.
Почти не го познавах. - Аз също.
Така ли? Ами обаждането?
Беше по работа. - По работа?
Да. Баща ти ми изпрати биографията си.
Стори ми се интересно.
Обадих му се с предложение да се срещнем.
Изпратил ти е биография? - Да.
Търсел е работа? - Очевидно.
Извинявай. Бях подготвена за всичко, но не и това.
Защо?
Беше толкова затворен в себе си.
Мислех, че нищо не го интересува,
и е престанал да се надява.
Познавала съм го дори по-малко, отколкото си мислех.
Извинявай за безпокойството.
Няма нищо.
Моля те. Настоявам да платя.
Благодаря.
С какво се занимаваш?
Уча философия.
Знам, няма кой знае какви перспективи. Ще прекъсна.
Защо? - Нямам средства.
Едва се справях, сега и разноските за погребението...
Как се прибра? - Татко ме докара.
Какъв беше непредвиденият случай?
Какво има?
Трябва да поговорим за нещо.
Какво става?
Нещо сериозно ли?
Трябваше да ти кажа по-рано.
Реших, че ще се справя сам.
Плашиш ме, какво има?
Ричи Браун е тук, мисля, че иска работата ми.
Каза ли на татко?
Смята ме за параноик. Но знам, че Ричи крие нещо.
Какво ще правиш?
Не съм решил още.
Защо криеш всичко от мен?
Не знам. Прости ми.
Извинявай. Уморен съм.
Привет. - Здравей.
Не знаех, че ще дойдеш. - Исках да присъствам.
Организирах скромен прием. Ще останеш ли?
Добре. - Един момент, трябва да платя.
Вече се погрижих. - Какво искаш да кажеш?
Съвсем сама си, позволих си да уредя сметката.
О, не. - Моля те, настоявам.
Но защо?
Защото... не знам.
Ще ми направиш услуга, ако приемеш.
Добре, благодаря.
Е, къде отиваме? - В дома на баща ми.
Не съм ви запознала.
Детектив Казински. Казински, нали?
Той води разследването.
Етиен Мение. Баща ми е искал да работи при него.
Приятно ми е. - На мен също.
Фльор... - Извинете ме.
Е, напредва ли?
Кое? - Разследването.
Имате ли някакви следи? Може би... мотив,
или заподозрян? Каквото и да е.
Не, засега нищо.
Всъщност, има нещо. - Какво е то?
Последвайте ме.
Идвате ли?
И така.
Тук е стояла жертвата, когато са го ударили.
Ударът е дошъл отзад. От човек, който е стоял тук.
Прави ли ви впечатление?
Не знам.
Не стоите с лице към стената, когато говорите с някого.
Е, и? - Значи са били двама.
Седнете.
Според мен Мишле е разговарял с някого, който е седял там.
В един момент са се изправили.
Може да са спорили, кой знае. И другият го е ударил отзад.
Какъв е шансът да ги откриете?
Не знам, необичайно престъпление.
Няма предполагаем мотив. Нищо не е откраднато.
Убийството е било безпричинно, или много заплетено.
Предпочитам второто. - Защо?
Защото в такъв случай, хората допускат грешки.
Не искам да бъда груба, но трябва да тръгвам.
Училището е доста далеч.
Да. На 45 минути с метрото. Ако не стачкуват.
Ще прекъсваш ли? - Да. - Жалко.
Каква полза от философска степен?
Не това е важното. - А кое тогава?
Да се научиш да разсъждаваш.
Тези, които са учили хуманитарни науки, се открояват.
Въпрос на мисловна дейност
и обща култура. Много е важно.
И ти ли си учил хуманитарни науки?
Не.
Довиждане. Благодаря отново.
Довиждане.
Мамо, защо телевизорът е тук?
Тук гледаме телевизия.
Обажда се управителят на Хотел Плаза.
Хотел Плаза? - Казва, че е важно.
Предварително уреди част от сметката. Но тази сутрин
каза, че не може да плати разликата.
Ще стоиш тук, ясно ли е? - Пусни ме!
Пусни! - Спри!
Влезте.
Отмъкна ми парите.
Тук имах 10 000 евро, сега липсват.
Началникът на охраната твърди, че сейфът не е бил разбит.
Не ме слушате! Открадна ги!
Пуснала е някой вътре, докато бях в банята.
Тя е лъжкиня. - Откраднал телефон!
Не, не. не. Първо парите.
Младата дама би искала да си тръгне.
Да повика приятелчетата си мафиоти? Първо да каже къде са парите.
Ти мафия! Ти мафия! - Млъкни! Затваряй си устата!
Задържате я насила ли? - Не!
Просто не я пускам да си тръгне.
Трябва да се обадим в полицията.
Давайте, обадете се.
Не съм направил нищо, тя беше.
Почакайте. - Хайде, повикайте ги.
Обадете се! Не ми пука. - Всичко е наред. Всичко е наред.
Колко дължи?
Дадох ти 30 000 евро да изчезнеш!
А ти ги пръскаш по някаква курва в луксозен хотел!
Не трябваше да им се даваш. Знам ги тези проститутки.
Ченгета друг път. Хотелът е пълен с курви!
Г-н Безпогрешен сигурно получава процент.
Всички са мошеници.
Обслужването не беше толкова добро.
Имайки предвид цената, която плати.
Призлява ми от тях.
Трябваше да заминеш, Патрик. - Знам.
Каза, че проектът ми не струва.
Беше прав.
Какво има? Пребледнял си като мъртвец.
Слушай, знам какво ще направим.
Влез.
Готи...
Представям ти Патрик Шамбон. Ришар Готи, началник-отдел «Кадри».
Добър ден. - Добър.
Наемам г-н Шамбон. - Разбирам.
Откриваме филиал в Сингапур. Г- н Шамбон ще го ръководи.
Какъв филиал? - Пазарно развитие и интеграция.
С колко служители?
Като за начало, само г-н Шамбон.
Споразумяхме се за 12 000 евро месечно.
Искам договора да бъде съставен незабавно.
Нали? - Това не е обичайната процедура.
Знам, Готи. Нека поне веднъж опростим нещата.
Оформянето на договор изисква време.
Имаш 48 часа. Нито минута повече.
Не беше ентусиазиран.
Фиктивните длъжности не са фирмена политика.
Ще направи, каквото кажа. Аз съм шефът.
Почти шеф. - Добре, Патрик.
Този път се качи на самолета. - Обещавам.
Азия ми звучи добре. С 12 000 евро мога да преживявам.
Ти си истински приятел.
Ще ми кажеш ли какво става тук? - Нищо.
Г- н Браун поиска информация. - Каква информация?
Това е изпълнителният отдел.
Не се изнася информация без моето съгласие.
Но, г-н Мение... - За кого работиш?
За Ричи Браун или за мен? Покажи ми документа.
Карта на града. Търсеше някаква улица.
Разбирам. В такъв случай е различно.
Ще пазарува ли? - Не.
Ще оглежда апартамент. Според мен ще се мести тук.
Здравей, Дороти. Как си? - Здравей. Господи, чудесно!
Тъкмо се връщам от Хюстън. Видях доклада.
Затова се обаждам. - Така ли, Морис?
Не се стърпя, нали? Познавам те, Морис.
Аз бих направила същото. Морис, учудена съм от цифрите.
Най-добрият подарък, който можеш да ми подариш.
Възхитена съм. Благодаря ти много!
Благодаря, Дороти. - Аз ти благодаря, Морис.
Очаквам с нетърпение да вечеряме заедно скоро.
Аз също.
Трябва да затварям. Ако има още нещо, което искаш да обсъдим...
Не, не.
Добре. Поздрави служителите за страхотната работа. Дочуване.
Съжалявам, Етиен. Не мога да го направя.
Работих усърдно за полученото!
Лоранс? Какъв е графикът ми тази сутрин?
Среща с Паже, а после с рекламната агенция.
Обади им се и уговори нови срещи. - Добре.
Здравей.
Свободна ли си за обяд? - Да.
Влез.
Добър ден. - Здравейте.
Просто се отбих. Не исках да ви безпокоя.
Не, всичко е наред. И без това приключихме, нали?
Ще ме уведомите ли, ако има нещо ново?
Разбира се.
Довиждане. - До скоро.
Довиждане. - Довиждане.
Готова ли си? - Да.
Трябваше да ме предупредиш,
щях да се преоблека.
Избра ли си?
Не мога да реша. - Вземи омар.
Прекалено е скъп. - Банката ще ми отпусне кредит.
Е, тогава нека бъде омар.
Мислех си за теб.
Не искам да прекъсваш.
Един ден ще съжаляваш. - Тревожиш се за мен?
Ненавиждам да се пропилява талант.
Да, но...
Имам предложение за теб.
Притежавам едностаен апартамент в центъра.
Празен е. Можеш да живееш там, докато завършиш.
Няма да плащаш наем и е на 10 минути от училището.
Какво ще кажеш?
Толкова е тихо.
Оставям ключовете тук.
Какво правиш?
Знаеш ли къде е блендерът? - Не.
Никога не намирам това, което търся.
За какво ти е миксер? - Да направя супа. - Супа?
Да, зеленчукова. Реших да се храня здравословно.
Не ми пука какво правиш ти! Омръзна ми да ям боклуци!
Да не си се побъркала?
Бременна съм.
Скъпа...
Браво, моето момиче! Успя.
Не го направих сама. - Здравей, Морис.
От опит знам, че трудното тепърва предстои.
Здравей, мамо. - Здравей, Мишелин.
Влизайте, влизайте.
Ричи преспа у дома. - Очарователно момче.
Бебешкото ми легълце!
Свалих го от тавана. Реших, че ще ти хареса.
Благодаря.
Трябва само да се мине с боя. Този път, не е мое задължение.
Запазила съм дори чаршафите. Египетски памук. Трае вечно.
Без повече игрички, Ричи. Какво правиш тук?
Нищо. - Защо си търсиш апартамент?
Моля те, не казвай на майка ми. Ще ме убие, ако разбере.
Влюбен съм, Етиен. - Моля?
Актриса е. Е, начинаеща все още.
Помолих я да се омъжи за мен. Сватбата е след седмица.
Затова ли си тук?
Никой не знае.
Познаваш майка ми. Парите са най-важното.
Иска да се оженя за някоя като нас. Не знам какво да правя.
На колко години си, Ричи?
На 34. - Значи можеш да решаваш сам.
Прав си. Благодаря, приятел.
Етиен? Вярно ли е, че си наел Патрик?
Да, наех го. - Онзи Патрик, когото срещнах?
Не разбирам. - Сега не е моментът.
Не си казал на татко?
Готие ми се обади в истерия за някакъв офис в Сингапур.
Може ли да го обсъдим в понеделник?
Знаеш, че не можеш да вземаш сам такива решения.
Разбира се. Знам, мосю.
Кой е този Патрик Шамбон? Може ли да се срещнем? - Не.
И защо не? - Замина за Сингапур.
Все още не си директор, Етиен. Изглежда забравяш.
Но ти не забравяш да ме тормозиш, нали?
Как си позволяваш! Мишелин... - ... трябва да се научи да мълчи.
Полудял ли си? - Извинете ме.
Ало?
Патрик Шамбон е бил арестуван.
Какво ще стане? - Зависи колко е имал.
Ако сметнат, че е продавал, може да го затворят.
Има ли досие? - Не.
Година или две. Зависи от съдията.
Ще твърдим, че е за лична употреба. Може да се отърве лесно.
Нали не ме мислиш за толкова глупав?
Не знаех, че е в мен.
Беше парченце хашиш, което отдавна забравих в джоба си.
Колко голямо парченце? - Не знам. Не голямо.
Намери ли адвокат? - Правният ни съветник.
Тук не става въпрос за суми, трябва ми специалист.
Той е професионалист. Нямаш досие, нали?
Не. - Никакви проблеми със закона?
Чист съм като сълза.
Нещата се оправят.
Полицаят се оказа разбран. Ще го пуснат до час.
Това ли е всичко? - Да. Да вървим.
Добре, споразумяваме се така...
Няма да впишем в досието му опит за контрабанда.
Ще го пуснем.
Но трябва хубаво да му се скарате.
Повярвайте ми, ще си поговорим сериозно.
Нима няма да го уволните? - Ще го обмисля, щом се успокоя.
Има митническа глоба. Може ли да я плати?
Ние ще се погрижим. - Добре.
Трябва да напиша подробен доклад.
За личния ни архив, така да се каже.
Разбирам. - Е, в такъв случай...
Шефе? - Какво?
Отпечатъците на Патрик Шамбон.
Открити са на местопрестъпление в предградията от преди седмица.
Клеманс?
Слушай... знам, че се държах грубо с родителите ти.
Съжалявам. - Имаш ергенска квартира?
Съседите се оплакват. Любовницата ти вдига шум.
Толкова се борихме да стигнем дотук.
Най-после забременях, а ти ми изневеряваш.
Мразя тази дума, звучи демоде.
Влюбен ли си?
Тя е едно бедно момиче, на което се опитвам да помогна.
Тази възможност ми мина през ума.
Помислих, че може би само й помагаш.
И тогава се зачудих, защо не си ми казал за това?
Можеше да кажеш, че искаш да остане там.
Аз щях да споделя с теб, Етиен.
Права си, трябваше. Случи се много бързо.
Баща й... - Нейният баща?
Почина миналата седмица. Работеше за нас.
Няма нито стотинка, реших да й помогна.
Как беше името му? - Мишле.
Къде работеше? - В лабораторията.
На кого се обаждаш?
Ако е работил за вас, татко го познава.
Имаме 15 000 служители. Не може да познава всички.
Знае всеки от лабораторията. - Не занимавай баща си с това.
Ало?
Е, добре. Не работеше за нас. Но останалото е истина.
Върни ми телефона.
Клеманс, кълна се, нищо е имало между мен и това момиче.
Исках да видя как изглежда.
Осъзнаваш ли, че е още дете?
До утре искам да се е изнесла от апартамента ми.
Може ли да я видя? - Не мисля.
Знам, че се държах лошо с теб и Мишелин...
Но не това е въпросът.
Качи се в колата и се махай, преди да съм те ударил.
Как си?
Може ли да поговорим?
Разбира се.
Какво става тук? - Поканих няколко приятели.
Съседите се оплакват. - Кой?
Възрастната дама отсреща ли? Тя е смахната.
Оставих те да се нанесеш тук, за да завършиш, не да купонясваш.
Затова ли дойде? Да ми четеш морал?
Имахме споразумение.
Какво споразумение? Не съм ти искала нищо.
Ти се появи с парите си. Какво искаш?
Хайде, кажи.
Какво искаш?
Добре ли си, Фльор?
Фльор! - Не ме докосвай!
Остави я! - Слушай, хлапе...
Г- н Мение?
Обажда се детектив Казински.
Ще се отбиете ли в управлението?
За какво?
Защо ме отбягвахте миналия ден?
Кога? - На летището.
Не съм ви отбягвал.
Видяхте ме, но не поздравихте.
Вие също не се обадихте.
Не знаех, че познавате Патрик Шамбон.
Можеше да поговорим на летището.
Моментът не беше подходящ. - А сега?
Няма много за разказване, приятел ми е от детството.
Търсеше си работа и аз му предложих.
Не ви ли изглежда странно?
Какво имате предвид?
Човек, когото сте на път да наемете, Мишле,
е убит от приятеля ви, когото наемате седмица по-късно?
Не съм казал, че бях на път да наема Мишле.
Казах само, че резюмето му ме заинтригува.
Звънял сте му в деня на смъртта му.
Да.
Запазихте ли го? - Кое?
Резюмето. - Не знам.
Ще попитам секретарката си, може да го е изхвърлила.
Длъжността на Шамбон... Тази, която искаше Мишле ли е?
Съвсем не. Разбирам какво намеквате.
Какво намеквам?
Не беше за работата. - А за какво?
Нямам представа.
Връзката ви с жертвата и с убиеца е подозрителна.
Да не споменавам и момичето. - Момичето?
Дъщерята на Мишле.
Не можах да се свържа с нея, когато открихме убиеца на баща й.
При вас ли е отседнала?
Настаних я в един апартамент.
Поне до днес.
Спите ли с нея? - Моля?
Спите ли с нея? - Не е ваша работа.
Така ли? Казва, че не ми влиза в работата.
Разговорът ни приключи. Следващият път ще бъда с адвоката си.
Така да бъде.
Не се тревожа, Шамбон ще проговори. Въпрос на време е.
Трябва да ме измъкнеш оттук. - Знаят, че си ти.
Ще те осъдят. - Мамка му!
Ченгетата ме наблюдават. Не трябва да се виждаме повече. Изслушай ме.
Жертвата е бил с избухлив нрав, скарали сте се,
не е било преднамерено.
Ще се отървеш лесно. - Чух друго.
Какво?
Адвокатът ти ме посъветва да предам партньора си.
Не можеш да го направиш. - Защо не? Това е истината.
Не можеш да го направиш. - Помисли.
Ти не го уби, просто беше там.
Беше нещастен случай. Какво рискуваш?
Какво ли? Рискувам всичко.
Ако призная, че съм бил там, ще трябва да обяснявам защо.
Свършено е с мен, ако го направя. - Аз с мен не е ли свършено?
Това е първата ти присъда. Адвокатът ми е напълно сигурен,
ще получиш максимум 5 години и ще те освободят предсрочно.
Ще лежиш максимум 2 години.
Патрик, ще купя времето ти в затвора.
Назови цената си.
Ако ме предадеш, ще прекараш зад решетките година,
и ще излезеш беден.
Приемеш ли сделката, 2 години и ще излезеш богат.
Кое предпочиташ?
Искам 1 милион евро.
За всяка година. - Почакай...
Да или не?
Добре.
И ги искам сега. - Невъзможно е.
Не че не ти вярвам, Етиен,
но искам парите, преди да вляза в затвора. Имаш 3 дни.
Не мога да го направя.
Намери начин.
Искал си да ме видиш?
Желая да продам акциите си. - Колко?
Всичките. 2000 кв. метра на Авеню Молиер...
Не знам, каква е пазарната цена?
Как така "кога"? Веднага!
Става въпрос за часовник "Лерой", купих го миналия септември.
За колко бихте го купили обратно?
Кресло на Ле Корбюзе, със сертификат.
Казахте, че миналото лято някой искал да купи яхтата.
Кой? Можете ли да намерите името?
Една млада дама остави това. - Благодаря.
ЗАДНИК
Намерих руски купувач за вилата в Кан.
Платежоспособен ли е?
Да, познавам го. Но трудно ще се спазарим.
Тоест? - Предлага 500 хиляди.
Струва поне 4 пъти повече!
Знае, че си финансово затруднен и се възползва.
Какво мислиш?
Можем да вдигнем до 800 хиляди. Не повече. Ти си на зор, не той.
Ще си помисля.
Добре. Всъщност, къщата само на твое име ли е?
Не, съпругата ми е съсобственик.
В такъв случай, ще ми трябва нейния подпис.
Разбира се.
Благодаря. Ще ти се обадя.
Аз съм.
Почти събрах парите. - Зарежи ги.
Какво? - Ще умра, ако остана тук.
За 50 евро на минута, трябва да бъда кратък.
Слушай внимателно, ще избягам. - Моля?
Утре в 11 часа ще бъда при съдията. Кантората е на третия етаж.
Наеми един пикап и го напълни с кашони.
Паркирай под прозореца. - Това е лудост.
Прави, каквото ти кажа, или ще те предам на полицията!
Нали? - Добре.
Утре в 11 часа. Под прозореца на съдията.
Благодаря, че ме прие толкова бързо. - Нещо за г-н Шамбон?
Да. Почти. Утре ще се видим при съдията.
Знам.
Готов ли е да назове съучастника си?
За това исках да се видим.
Продължавай.
Съучастникът му... тоест, човекът, който е бил с него.
Какво рискува? - Зависи от участието му.
Да кажем, че е присъствал, но не е направил нищо.
В такъв случай, ще бъде наказан за мълчанието си.
Бих казал година.
Ще помогне ли, ако се предаде доброволно в полицията?
Когато виновната страна покаже добра воля, съдиите са благосклонни.
Съветът ми към него е...
...да действа бързо. Преди Шамбон да го изобличи.
Искам да говоря с Клеманс. - Махай се.
Помниш ли миналия ден,
като попита защо крия неща от теб?
Мислих за това.
Проблемът е, че всъщност ти никога не ме избра.
Моля? - Все още си малкото им момиченце.
Никога не си била истински моя съпруга.
Ти не ме избра.
Аз те избрах. Не беше нужно да се оженя за дъщерята на шефа.
Нямах нужда от това, за да успея.
Но се влюбих в теб, още щом те видях.
Беше забавна, елегантна, изискана... Наричаше ме „г-не".
Не познавах друга като теб. И си казах,
"Това е жената, с която искам да прекарам живота си. "
Просто се съгласяваше с всичко.
Никога не почувствах, че мога да ти се доверя.
Докато ако ме беше избрала ти...
може би щяхме да бъдем двойка.
Истинска двойка.
Чухме достатъчно. - Татко, седни.
Замълчи и седни.
Не съм сигурна, че те разбирам.
Какво искаш?
Нищо не искам.
Но може да не се виждаме за известно време.
Заминаваш ли? - Да. Малко е сложно.
Радвам се, че поговорихме, Клеманс.
Къде отиваш?
"Скъпа Фльор, със сигурност това е най-трудното писмо, което съм писал.
Но мисля, че ти дължа истината.
Цялата истина."
Детектив Казински? Етиен Мение.
Трябва да поговорим.
Може ли да се видим след около 45 минути?
Чудесно. Тръгвам.
Добре ли сте, г-не?
Г- н Казински идва.
Г- н Мение, неподходящ момент ли е?
Нещо такова. Слушам.
Имам лоши новини.
Слушам. - Патрик Шамбон е мъртъв.
Случи се преди 5 минути. В кантората на съдията...
Опита се да избяга, скачайки от прозореца.
Много съжалявам.
Нищо не можехме да направим.
Здравей. - Влез.
Радвам се, че дойде.
Едва ли щях да се осмеля да ти се обадя.
Не съм свикнала с доброжелателство.
Държах се като някоя идиотка. - Вината беше моя.
Бях обсебен от това глупаво желание да те спася.
Ти си добър човек, Етиен. - Не мисля така.
Напомняш ми на татко.
Така ли? - Да, понякога.
Когато си нацупен.
Искам да те помоля за нещо.
Кажи.
Можеш да откажеш. - Добре.
Реших да завърша училище.
Искам да изтегля студентски заем,
и ми трябва гарант.
Някой финансово стабилен. - Отговорът е „да.
Не си длъжен. - Отговорът е "да".
Няма да закъснявам с вноските. - Дано е така.
Извинявай, трябва да уча.
До скоро. - Чао.
В крайна сметка, всичко е въпрос на късмет.
Можеш да анализираш проблема от всеки ъгъл,
да предвиждаш каквото си искаш...
.. но накрая се оказва,
че всяко решение се свежда до ези или тура.
Понякога просто трябва да позволим на късмета
да влезе в нашия живот.
Превод: BadGirl
Редакция: dieselboy