Негодник такъв. Това е забранено, не разбираш ли?
Млъкни и си сложи шлемът. Побързай.
Копеле.
Следващият път е предупреждение.
Фехтовачи, заемете позиции.
Давай.
Извън зоната, наказателна точка.
Не бях извън зоната. - На позиция.
Това е абсурдно. - Достатъчно.
Давай.
По дяволите.
Той беше навън. Каза ли нещо?
Стоп. На позиция. Последен път, разбираш ли?
Добре.
Давай.
Лейла Лакти, дисквалифицирана си.
Знам, хубаво.
Съсипа си сезона.
Грешка ли беше или не? Браво на теб, той си го заслужи.
Не се спори със съдията... - Стига, всичко е наред, разбирам.
Фани, нищо ли няма да кажеш?
Оставяш се да бъдеш водена от емоциите си.
Ти си точно като майка си.
Грешка ли беше или не? - Но това не е причина.
Пази се.
Добре, ще се видим по-късно. Става ли?
Мога ли да шофирам?
Моля те.
Благодаря. - Защото ме попита толкова мило.
Това гаджето ти ли е, Людо?
Кой казва „гадже“, освен теб?
Добре.
Не сменяй темата. - Няма тема.
Влюбена ли си? - Боже мой.
А ти, с твоята среща от последния път, как беше това?
Изобщо не съм влюбена, далеч не.
Да? - Добре, отговорих аз. Сега ти.
Много си напориста.
Няма начин. Аз съм ти майка, интересувам се, това е нормално.
Имаш ли нещо важно?
Това ли е? - Да.
Внимавай!
Мамо.
Господине.
Господине, моля ви .
Моля те.
Чакай.
Мамо.
Партерен етаж.
Вратите се затварят.
Здравей. Вратите се затварят.
Здравей.
Добър вечер, Жулиен?
Кажи здравей, баща ти чака.
Всичко наред ли е, момчета?
Къде е камерата?
Двадесет килограма.
Искаш ли да играем?
Ще ти хареса.
Влизайте. - Да, господине.
Тук е Фани. Става въпрос за София.
Тя е претърпяла инцидент. Обади ми се скоро, целувка.
Втори етаж.
СИРАЦИТЕ
Мога ли да ви помогна?
Добро утро, търся София Лакти. - Ние.
Роднина ли сте? - Да, роднини сме.
Как е тя?
Тя е в кома от инцидента насам.
Лекарите казват, че трябва да изчакаме и да видим.
Можем ли да я видим? - Да.
Елате с мен.
Кои сте вие?
Лейла, това са Габриел и Дрис.
Добре.
Те нямат работа тук, излезте.
Мамо?
Моля ви.
Моля те, не умирай. Моля те.
Фани. Не.
Имам нужда от помощ в 322.
Мамо, не ме оставяй.
Излезте навън, госпожо. - Не.
Какво?
Тя почина в болницата.
По дяволите.
Беше инцидент.
Не, бях дрогирана. Беше инцидент.
Погледни ме.
Беше инцидент.
Аз съм убиец. - Беше в шок, Матиас.
Това е всичко.
Най-важното е да се избегне скандал .
И да ти спестя години затвор.
Не, не съм като теб.
Отивам в полицията.
Ще кажа всичко. - Не.
Не. Чуй ме.
Правиш това, което винаги правиш.
Ти мълчиш...
и забрави за тази идиотска идея...
да отидеш в полицията.
Направи както ти казвам.
Джонас ще уреди нещата.
Как е?
Тя остава тук, има документи за подписване.
Фани ни чака в сиропиталището тази вечер.
Тя иска да говори с нас. - За какво?
Погребението, мисля.
По дяволите.
Чувствам се глупаво , че го казах.
Цялото това загубено време... - Просто така стоят нещата.
Нямаш ли съжаления?
Това твоята кола ли е? - Да.
Ще се видим тук в шест часа.
Да пийнем ли първо нещо? - Да. Но сами.
Добре.
Кой от двамата е агентът?
Не затова са тук. Те са приятели на майка ти.
Полицията работи по въпроса.
Фани, полицията не прави нищо. Вече минаха три дни.
Не чуваме нищо. Кога ще направим нещо?
Какво очакваш тогава? Какво трябва да се случи? Не мога да го понеса повече.
Не ти пука. - Не ти пука.
Имаш ли семейство?
Не.
Имах жена. - Дрис.
Не ме интересува това.
Добре.
Не сме се виждали от двадесет години... - 18.
Да, осемнадесет. Нямаш ли какво да кажеш?
Не.
Страхотно.
По дяволите.
Фани?
В кухнята съм.
Няма ли никой?
Изпратих децата на екскурзия. Ще се върнат вдругиден.
Не можах да им кажа.
Те много обичаха София.
Чакай. София тук ли работеше? - Да.
Тя се върна да живее тук преди 7 години.
Имах нужда от екскурзовод и намерих най-добрия.
Тя искаше да се установи...
с дъщеря си, търсеше стабилност.
Така Лейла е израсна тук, точно като майка си.
Ще видите...
Тя не е от най-лесните, но я обичам.
Но да.
След атаките сме задължени да носим служебните си оръжия.
Имам един въпрос.
- Да? - Къде е баща и?
Не видях мъж в болницата, затова се чудех.
Не знам. София каза, че не е важно.
Да, наистина.
Извинете, ще се върна веднага. Да?
А колата?
Кажи, Фани.
На колко години е Лейла?
Седемнадесет.
Благодаря ти.
Току-що говорих с колеги.
Все още няма новини. Все още търсят колата.
Съжалявам.
Добре тогава.
Печем ябълков пай...
Искате ли нещо сладко?
Е, това не са онези скапани матраци от миналото.
Специалните сили? - Какво?
Не. Лежах.
Да, лежах пет години.
Не е за мен. Твърде много изгорели жители.
Оттогава върша допълнителна работа.
Охрана за частни лица или частни компании.
Самостоятелно зает, така да се каже.
Законно ли е?
Не приемам кредитни карти. Но съм регистриран в данъчните власти.
Така че не е съвсем законно.
Точно така.
А ти?
Искаше да се присъединиш към специалните части, нали?
Върнах се вкъщи.
Хубаво.
Поздравления.
Последния път искаше да ме прецакаш.
И го направих.
Не. Това беше сън. - Да?
Не можа да понесеш нейното заминаване?
Кой я накара да си тръгне?
Защото беше бременна с мен.
Това ми каза тя.
Какво ще правим? - Нямам идея, нямам деца.
Трябва да говориш с нея, да я утешиш.
Ако искаш да я прегърнеш, давай.
Не мога да направя това.
Това гаджето ти ли е? - Много си нахална.
Така ли? - Внимавай.
Мамо... Господине.
Господине, моля ви. Почакайте.
Къде отиваш?
Сериозно ли?
Успокой се. Няма да те нараня.
Това ли е всичко?
Давай.
Между другото...
Лейла...
Тя е на 17.
Тя прилича на мен.
Ами ако съм и баща?
Ами ако съм аз?
Тя ме обичаше, София.
Вярвай в това, което искаш.
Както и да е, никога няма да разберем.
Не, но сериозно...
На колко години сте?
Ела да помогнете, Лейла изчезна.
Вземал ли си ми пистолета? - Какво?
Моето оръжие. Беше точно тук. Не съм докосвал нищо.
Скутерът и го няма. По дяволите.
Какви глупости ще прави сега?
Тя е още дете. Няма да си навреди.
Суицидният профил не познава възраст.
Ти тийнейджърски психолог ли си?
Стой.
Извинявай, не исках да... - Отдръпни се.
Ти си мръсник. Дори не извика помощ.
Бях уплашен.
Не знаех какво да правя.
Отивам в полицията.
Трябва да ми простиш.
Всяка вечер мисля за това, не мога да спя...
Млъкни. Майка ми е мъртва.
Заради теб.
Знам. Съжалявам.
Извинявай. Хайде, стреляй.
Убий ме, моля те. Убий ме.
Вземи това оръжие. Вземи го.
Какво правиш тук?
За коя се мислиш , че си, че заплашваш сина ми?
Охрана.
- Не. - Чакай...
Аз съм виновният, тя не е направила нищо.
Не можем да я пуснем да си тръгне.
Не мърдай.
Както и да е...
Затвор или ти, няма значение.
Върви на майната си.
Дай ми този пистолет.
Върви на майната си.
Стига вече. Дай... Стига.
Не мога повече. - Дай го. Това момиче.
Дай ми този пистолет. - Спри.
Може ли да е с приятелка?
Познаваш ли някого? - Познавам всички...
но не знам къде е тя.
Тя е.
Здравей. Къде си?
Остани си където си.
Идваме. Стой там.
Тя е на гарата.
Добре.
Беше обзета от паника.
Как си?
Защо си толкова мокра?
У теб ли е пистолетът ми? - Нека си поеме дъх.
Да, права си, Лейла.
Слушай.
Чуй ме, това е важно.
У теб ли е оръжието ми? - Лейла.
Не си застреляла никого, нали?
Не, той...
Той ли стреля по теб? - Не, той...
Кой? - Мъжът, който уби мама.
Кой човек? - Матиас Ровели.
Какво се случи?
Не знам, не съм сигурна...
той се скара с майка си...
И опря пистолета ти в главата си.
По дяволите.
Прозвуча изстрел.
Какво?
Какво имаш предвид?
Оръжието ми... там ли остана?
Остана ли там?
Сериозно ли?
По дяволите.
Добре. Тръгваме ли?
Хайде.
Спокойно.
Ако се обадя в полицията, ще има разследване и аутопсия.
Не казвай нищо на никого.
Знаеш какво да правиш.
Никой не ме притеснява, под никакъв предлог.
Разбрано, Кристина.
Мислиш ли, че е добра идея да откраднеш пистолет, за да убиеш Ровели?
Остави ме на мира. - Моля те?
Разбирам. Спри да хленчиш. Това е опит за убийство.
Сериозно, преувеличаваш. - Ще се заяждаш ли?
Тя открадна пистолета ми и развали всичко.
Това ли е днешната младеж?
Оплакваш се от този пистолет.
Искаш ли още един рунд?
Хайде. - Успокой се, стига толкова.
Можем ли да говорим като възрастни?
Лейла е открила мъжа , който е убил майка и.
Отиваме в полицейското управление и те ще уредят това.
Няма да го направим. Защо?
След това тя ще бъде осъдена на затвор за опит за непредумишлено убийство от първа степен.
Това момиче току-що загуби майка си.
Трябва да и помогнем.
Имам една идея, но няма да ти хареса.
Като каква?
Няма да кажем нищо за инцидента.
Те не казват нищо за Лейла.
И си връщам пистолета.
Чакай малко.
Ами София, забравяме ли я?
Синът на Ровели няма да се измъкне безнаказано.
Лейла не може да се справи с това. И аз също.
Ще си вземем оръжието обратно и тогава ще се изправим срещу тях.
"Секюрис" е отделна компания за сигурност в квартала.
Опитаха се да ме вербуват след специалния отряд.
Това е най-голямата охранителна компания в Европа.
В Ровели?
Блестяща жена, издръжлива в бизнеса...
водещи изследвания ...
специализирайки се в политико-военни въпроси, каквото и да е.
Международно призната гранд дама с адски добра мрежа от контакти.
Да, разбирам.
Тя има пълен интерес да избегне скандал.
Да. Това момиче има смелост.
Ами, аз...
Да открадне пистолет на полицай, за да отмъсти за майка си...
В този случай аз съм този служител и това е напълно безразсъдно.
Тя го е получила от мен.
Искаш ли да започнеш кариерата си на баща?
Наистина ли искаш да знаеш кой е баща и? Това е тема за разговор.
Темата е как да се измъкнем от тази каша.
Семейните въпроси, ще ги мислим по-късно.
Ами, виждаш ли, ние сме семейство. - Млъкни.
Ти каза „семейство“. Аз казах „млъкни“.
Той каза „семейство“.
Сигурни ли сме за плана?
Това е твоят план.
Точно затова.
Да? - Полиция.
Това няма да проработи.
Вашите документи.
Това е свидетелят.
Добър вечер.
Можем ли да ви помогнем, господа?
Той разхождал кучето си в квартала и чул изстрел в тази къща.
Един изстрел?
Тук не е имало нито един изстрел.
Вие сте в здома на с г-жа Ровели, тя не иска да вижда никого.
Това е удобно. Искаме да говорим с Матиас.
Той тук ли е?
Не доколкото знам.
Трябва да си тръгнете.
Добре.
Преди 3 дни Матиас причини...
фатална автомобилна катастрофа и избяга.
Трябва ли да поговорим за това?
Чакайте тук.
Госпожа Ровели?
Матиас тук ли е?
Какво искате от него? - Искаме да говорим с него.
Младо момиче е било тук с пистолет.
Последвайте ме.
Сираче...
Такъв ставаш, когато загубиш родителите си.
Но за майка , която губи сина си...
няма дума.
Джонас.
Зиг Зауер.
СП 20-22. Сериен номер S-073 125.
Принадлежи на командир Габриел Стене...
служител в полицията.
Полицията, а? - Сега не е моментът.
Лейла Лакти използва оръжието ти...
за да убие Матияс.
Първо, ще се съсредоточим върху теб.
След това посещаваме Лейла.
С цялото ми уважение, г-жо Ровели.
Никой няма да докосне дъщеря ми.
Моля? - Какво?
Какво каза? - Защо?
Тя дъщеря ти ли е? - Искаш ли да станеш баща?
Трябва да обсъдим това.
Хайде да го направим. - Давай.
Не направихме този втори кръг. - Точно така.
Добре тогава. - По дяволите.
Добре, успокой се. Добре?
Свалете оръжието си.
Отърви се от него.
Това ли искаш?
Да.
Добре. Вземи го.
И си тръгни.
Спри.
Пусни ги.
Трябва да ги очистим. - Съберете екип.
Не отиваш сам.
Какво ще правим? - Фани, аз съм.
Тази хижа все още ли съществува?
Вземи Лейла със себе си, ела там.
Моля те, направи както ти казвам.
Пазим всички в безопасност, включително и себе си.
И след това?
Тогава ще видим.
Това е гадно.
Накратко, да.
Можем ли да получим обяснение?
Матиас Ровели е мъртъв.
Какво?
И майка му, напълно откачена...
мисли, че Лейла го е убила.
Погледни ме.
Не се тревожи. Видях раната.
Това е самоубийство. - Да, но...
Трябва да я измъкнем от Биариц.
Какви са тези глупости?
Искат да ме убият ли?
Тя има средствата да го направи.
Ще говоря с нея. - Лоша идея.
Защо? - Тя е опасна.
Утре заминаваме.
Слушай, имам приятели, които ще защитят Лейла.
Ще стоим далеч от тях.
Това е по-добре от приятелите ти полицаи.
Можем ли да поговорим навън, моля?
Ще се върна веднага.
Какво направи?
Какъв ти е проблемът? Ти имаш оръжието си.
Сега, когато го имам обратно...
Обаждам се на колегите си.
Ти не разбираш.
Тя държи целия регион в джоба си.
Затова се обаждам на колегите си.
Ало?
Ало??
Охраната... Могат ли да проследяват телефоните ни?
Фани, телефона ти, моля те.
Благодаря ти.
Твоя телефон.
Сладки сънища. - Съжалявам.
Той е луд.
Чакай. Върни му го.
Чакай. По дяволите.
Но защо? Телефонът ми.
Трябва да се направи. За твоя безопасност е.
По дяволите, досадни сте.
Какво?
Виж какво открих.
Тя ни чака осемнадесет години.
Изключиха ме от специалните части.
Просто се смей, глупчо.
По дяволите.
Тя ме застреля със собствения ми пистолет.
Ами, разбирам я.
Отворих вратата на ченгетата по бельо...
с кървящо ухо и счупено рамо.
„Здравейте, всичко е наред, просто ремонтираме.“
Жените не са ни силната ни страна.
Не.
Обичах само София.
И ти ли?
Ти ли беше, или тя беше тази, която...
Какво? Не. - Мръсен предател.
Какво? - Ами...
Няма проблем, не се дръж като полицай.
Какво всъщност правиш?
Дори и той не знае.
Как са починали родителите ти?
Заради пожар в къщата ни.
Спах в къщата на един приятел.
Майка ми се самоуби , а аз никога не познавах баща си.
Приятно.
Какво се случи с мама?
Израснахме заедно. - В един дом.
Това създава връзка.
И ние бяхме влюбени в нея.
Това създаде по-малка връзка.
Бяхте заедно с нея? - Да.
Не едновременно. - Почти.
Значи един от вас е моят биологичен баща.
Приличам повече на Дрис.
Това не доказва нищо.
Сигурното е, че приличаш на майка си.
Страх ме е.
Сега е моментът да ме успокоиш.
Всичко ще бъде наред.
Вие сте безполезни.
Стана напечено.
Това не е много законно.
Да, кого го е грижа.
Предай поздравите ми на децата.
Трябва да тръгваме.
Има ли жени там?
Не знам. - И аз.
Мъже?
Може би.
Трябва да сменим колите.
Засякох ги.
Завий надясно.
Какъв е проблемът? - Познавам и по-дискретни.
Млъкни, тя дискретна ли е? - Аз съм по-малко контролиран от теб.
Проверяват ме, защото ми завиждат за колата.
Не завиждат ли на ризата ти?
Какво иска Мулан?
Бяхме преследвани от цигани.
Това бяха местни.
Същото е. - Момчета.
Имате ли проблем с полицията? - Хора.
По дяволите, натисни газта.
Пусни го.
Махай се. - Не.
И така? - Добре, хванахме момичето.
Вземи колата.
По дяволите.
Дрис, къде си, по дяволите?
Дрис е. Татко е. - Идиот.
Всичко е наред.
Спри да се движиш. Пусни ме, Дрис.
По-бързо. Глупава кола.
Скапана трета.
Ето го и вторият.
Застреляй го. - Габ.
Запали ги.
Натисни газта, той ме бута.
Дрис.
-Добре ли си? -Какво?
Как си?
Добре.
Дръж се здраво.
Какво правиш?
По дяволите. - Какво?
Главата надолу.
Колата ми. - Пълен боклук е.
По-близо.
Хайде, давай.
Гадно оръжие.
Побързай.
Тас.
Дрис.
Приготви се за бягане.
Копелета. Лодката ми.
Лодката ми, по дяволите.
Слушам. - Да.
Имаш ли момичето?
По-сложно е, отколкото си мислиш.
Остави ги да избягат, така ли?
Кристина, аз... - Искам това момиче, Джонас.
Искам я жива.
Така че, оправи нещата.
Чуваш ли ме? Трябва да говоря с нея.
Мога да ги локализирам.
Откраднали са лодка, в нея има телефон.
Трябва ми подкрепление и да държа полицията настрана.
Изпращам ти хора. Но Джонас...
не ме разочаровай втори път.
Изпращам местоположението си.
Добре.
Намери всички мъже в района и им изпрати местоположението на Джонас.
Не мога да правя това повече.
Искам да се прибера у дома.
Свърши страхотна работа.
Майка ти би се гордяла.
Ние също се гордеем с теб.
Това е такава бъркотия заради мен.
Искаше да отмъстиш за майка си.
Щяхме да направим същото.
Между другото, ти не каза това.
Имаш ли гадже?
Или приятелка?
Да, имам си гадже.
И кой е той?
На колко години е? - Как се казва?
Какво правят родителите му? - Той мил ли е?
Вече ли...?
Добре...
А сега какво?
Какво мислиш?
Директно в полицията. Нямаме избор.
Съгласен.
Представи си лицата им, когато отидем в полицията.
Хванах ги. Следват брега.
Право напред. - Добре, благодаря.
Офисът е на десет минути път. Натам.
Мамка му. - По дяволите.
Учиш се бързо.
Тръгваме ли? - Да.
Това не е възможно.
Върви, бързо.
Давай.
Всички, вън. Вън.
Побързай.
Блокирайте северния изход.
Мамка му!
По дяволите. - Насам.
Спри.
По дяволите.
Насам.
Бързо.
Дрис. - Горе.
Разчистете телата.
Мисля, че го ядосахме. Ще тръгваш ли?
Ти давай напред.
На три. - Добре. Три.
Те са на път.
Всичко е наред, свърши се.
Ще ви върна обратно, стари пръдльовци.
Не. - Махай се оттук.
Не...
Сега ще платиш.
Спри. Моля те, спри.
Искам да знам.
И какво тогава? - Това, което каза на сина ми.
Ти беше.
Ти го уби.
Не, не разбираш. Нищо не разбираш.
Той страдаше. - Млъкни.
Ти не знаеш нищо за сина ми.
Ти също не знаеш нищо.
Той се опитваше да ме защити. - Млъкни.
Той искаше да отиде в полицията.
Ти го спря. - Спри.
Той те заплаши с пистолет.
Само да го беше послушала...
Знаеше го.
И така, какво ще правим?
Съжалявам за сина ти.
Госпожо, отдръпнете се.
Госпожо, чуйте ме. Оставете оръжието си.
Сложи този пистолет на земята.
Свърши се.
Благодаря ти.
Трябва ли да помогна?
Трябваше да обичаме много София , за да слушаме свещеник в продължение на три часа.
Беше красиво, когато децата пееха.
Мама ще се смее до смърт, като те види...
в костюм на пингвин.
Твоето изглежда хубаво.
Да ти покажа ли? - Хайде.
Вземи пръчка.
Да, добре.
Внимавай.
Трябва да ме атакуваш.
Това малко щипе, нали?
Усмихваш се, но това щипе.
Лейла, дай ми пръчката си.
Ето. - Ела тук, ти.
Татко?
Какво каза?
Хайде, ще ви покажа.
Хайде. Ще ме поздравиш ли?
В моя екип ли си, или...?
Смееш ли се за това? - Не, не, не.
Той е невъоръжен.
Все още...
Пусни го.
Не можем да живеем целия си живот, без да знаем.
Това не е възможно.
Изяжда ме отвътре.
Спи.
Направих ДНК тест.
Кога?
Вчера изпратих плика по пощата.
Грабнах косъм от гребена и.
Това ли е всичко?
Нищо ли няма да кажеш?
Направих същото.
Лека нощ.
Превод: Иво Иванов Тодоров