Безкрайнo,
величественo, и блестящo като лед
беше царството на Снежната кралица.
Стените на нейния замък
бяха направени от натрупан сняг.
Прозорците и вратите
бяха изваяни от пронизващи ветрове.
Имаше над сто стаи,
оформени от виелиците,
всички те огромни и блестящо празни,
всяка от тях обляна в очарователния блясък на Северното сияние.
Беше чудотворен спектакъл.
ЛЕДЕНАТА КУЛА
Жана? Жана!
Видя ли колко е часът?
Страхувах се, че си си отишла.
Тук съм.
Обичам новия си живот! Мисля за теб.
Дома за деца без родители "Бон Секюр"
Жана...
Имах кошмар.
Недей да ходиш.
Искаш ли приказка? - Да.
Снежинки започнаха да падат и вятърът
разкри фигура, управляваща шейната.
Висока, красива дама, направена
от ослепителен лед, но жива.
Очите й блестяха като две
звезди, но се лутаха безпокойно.
Самата Снежна кралица!
Кралицата целуна детето.
Прегръдката й беше толкова студена,
замрази сърцето на детето.
За момент тя помисли, че ще умре.
Кралицата каза:
"Още една целувка и ще умреш."
Детето я погледна. Колко красива беше!
Колко съвършена!
Кралицата се усмихна на нея.
Детето погледна нагоре към небето,
и те полетяха.
Възлетяха високо,
над гори и океани.
Долу, леденият вятър свиреше.
Горе, луната светеше,
толкова голяма и ярка.
На зазоряване, детето спеше в краката на кралицата.
Това е за теб.
Магично зърно, за да те пази.
Отиваш ли си?
Защо си навън толкова късно?
Изпуснах автобуса.
Майка ти сигурно е много притеснена.
Къде живееш?
В града.
Близо до ледената пързалка.
Тази на спортния център?
Тази.
Коледната пързалка. - Да.
Това кръв ли е?
Наранихте си ръката ли?
Не сте много забавен.
Ще ви закарам вкъщи. След кратък завой.
Карате много добре.
Благодаря.
Къде е младежкият хостел?
Не знам.
Търся място за спане.
Не мога да ви помогна, съжалявам.
Спри! Спри!
Спрете снега!
Да опитаме пак. По-широко този път.
Още един дубъл.
Оправете сцената! Стефани!
Ало? - Агнес...
Жана? Къде си?
Нямам пари. Можеш ли да ми се обадиш?
Дай ми номера си, ще ти се обадя.
63 91 24.
Ще ти се обадя по-късно.
Жана, добре ли си? Къде си?
Много се тревожим.
Добре съм.
Твърде млада си, за да си тръгнеш.
Бианка! - Роуз те мисли.
Откакто си тръгна, отказва да яде.
Тук е, ще я включа.
Ало Жана... - Роуз.
Кога ще се върнеш?
За Коледа.
Коледа е далеч.
Знаеш ли, срещнах Снежната кралица.
Още по-красива е на живо.
Ще останеш ли с нея?
Роуз, ако си добра и ядеш, ще
ти донеса нещо от нейния замък.
Обещаваш ли? - Обещавам.
Бианка.
Бианка Лигирио...
Бианка Лигирио.
Не ме забелязвай.
Аз съм Стефани. Здравей.
Бианка.
Бианка е красиво име.
Какво правиш тук? Екстра ли си?
Да... Искам да кажа, не.
Спала съм тук.
Нямам къде другаде да отида.
Нарани ли се?
Нищо ми няма.
Ела с мен.
Вземи го. Имам още едно.
Благодаря.
От костюма на кралицата?
Намерих го на пода.
Не съм крадец.
Ако кралицата разбере, ще съжаляваш.
Госпожице ван ден Берг, готови са.
Как се казваш? - Бианка.
Бианка.
Ще ми трябва ръкавицата.
Кой си ти?
Един от статистите.
По-бързо. Другите са в костюми.
Дами, започваме в 15:30.
Още едно?
Не стой там, ела.
На снимачната площадка, внимавай с Кристина.
Тя вижда и чува всичко.
Ако нещо я разстрои, е безмилостна.
Стоп! Снимаме! - Снимаме!
Кристина?
Кристина!
Можем ли да поговорим?
Отново започваме.
Уморих се от нейните истерии.
Кървава дива. - Никой не е наранен.
Правим почивка. Ще продължим, когато Кристина е готова.
Дръжте ги в костюми в гримьорната.
Кристина, отвори.
Кристина, моля, отвори вратата.
Кристина? Отвори вратата!
Ще те чакам долу на сцената.
Аз съм. Кажи на Макс да дойде.
Веднага.
Ще бъде наред.
Тази кралица е толкова взискателна.
Истински тиранин.
Каквато и да е, ти си много повече, Кристина.
Тя е чудовище.
Няма край.
Ти си толкова красива.
Нищо не е наред.
Нито гримът,
нито осветлението, нито обективът.
И тази светлина в очите ми е мъчение...
Дино, как да играя, ако не виждам нищо?
Ти си велика.
Трябва да го направим отново. - Моля те...
Всичко трябва да се направи отново.
Ти ли си Бианка?
Да.
Г-ца ван ден Берг иска да ви види. Сега.
Приближете се.
Няма да ви ухапя.
Вие сте очарователна.
На колко години сте? - На 20.
Лъжкиня...
Много по-млада сте.
Навърших 20 миналия месец.
Не ти вярвам.
Значи, вие сте една от нашите статисти?
Харесва ли ви да работите по този филм?
Да.
Много.
Обичам "Снежната кралица".
Знам историята наизуст.
Какво толкова ти харесва в нея?
Всичко.
Обичам кралицата.
Обичам, че е безсмъртна.
Но е сама.
Има своето царство.
То е нейно завинаги.
Смяташ ли, че това е достатъчно?
Знаеш ли, миналата нощ, на снимачната площадка...
Виждах те как се криеш като малко плъхче.
Покажи ми какво ми взе.
Сега сме свързани.
Вината е на Кристина...
Какво? Тя дори не беше там.
Гарванът се изплаши, това е всичко.
Преди няколко дни, тя го насочи към мен.
Искаше да ме нападне.
Тя е напълно луда.
Извинявай... Приключих.
Погледни.
Обърни се.
Добре, готово.
Тихо, моля.
Погледни, Феликс.
Твоето име? - Бианка.
Гледай напред. Дръж главата си неподвижна.
Малко надясно. Точно така.
Не се страхуваш от птици, нали? - Не.
Рамката добра ли е? - Да.
Добре, провери косата ѝ, моля.
Готови ли сме?
Стефани, хайде, да разчистим сцената.
Завърти камерата. - Завърти камерата, моля.
Скорост. Не мърдай.
Светлини.
Сняг!
Действие.
Казах ли за следващия ми филм, Клои? - Не.
Казва се "Момичето, което се страхуваше".
От какво се страхуваше?
От всичко.
Трилър, като Хичкок.
Чувал ли си за него? - Разбира се.
Става въпрос за...
Ще променим графика.
Така че, във вторник ще можеш да си тръгнеш по-рано.
И в сряда ще направим всичко възможно да ви освободим по-рано.
Бианка, ти си моят талисман.
Дино? - Да, Кристина?
Искам Бианка да бъде дубльорка на Клои.
Добре, добра идея.
Да пием някъде.
Аз черпя.
Срещаме се навън след час.
Какво правиш тук? - Чакам Кристина.
Покани ме на питие.
Тя си тръгна преди час с белия си рицар.
Няма начин!
Студиото затваря. Няма никой.
Забравила е. Класическа Кристина.
Просто забрави.
Лека нощ.
Безкрайно,
величествено и блестящо като лед
беше царството на Снежната кралица.
Стените на нейния замък
бяха направени от натрупан сняг.
Прозорците и вратите
бяха изваяни от хапещи ветрове.
Имаше над сто стаи,
оформени от виелиците.
Всичките огромни. Блестящо празни,
всеки облян
в омагьосващия блясък на Северното сияние.
Беше чудо.
В сърцето му,
Снежната кралица имаше своя трон.
Тя каза, че седи там
на Огледалото на разума,
единственото
и най-доброто в света.
Ще изчезна ли и аз?
Снимаме. - Снимаме.
Браво, скъпа.
Продължаваме. - Провери камерата и продължаваме.
Значи, това е сцена 68?
Точно така.
Снимаме!
Клои, добре ли си? Не пипай.
Има ли дезинфектант?
Вземи аптечката, бързо!
Не пипай.
Горката Клои!
Тя не е родена за актриса.
Ще я замениш.
Ще бъде прекрасно, нали?
Харесва ли ти да ме шпионираш?
Този път трябва да ми дадеш нещо много специално в замяна.
Не можеш да останеш в мишата си дупка.
Ще ти намерим нещо по-подходящо.
Бианка? - Да.
Добър вечер. Аз съм Макс.
Кристина ти е резервирала хотелска стая.
Аз ще те закарам там.
Бианка!
Тук съм.
Ти приятел ли си на Кристина?
Аз съм неин лекар.
Срещнах я, когато беше на твоята възраст.
Не беше в добро състояние.
Аз съм неин лекар и приятел.
Всеки път, когато идва тук, прекарваме време заедно.
Каква беше тогава?
Беше като диво животно.
Много силна...
и ужасно уязвима.
Стаята за Мис Лигирио.
Да, сър.
Стая 20.
А Кристина?
Почива си.
Бианка.
Слушай.
Кралицата очаква тези, които я обичат,
да се жертват.
И за тези, които я обичат, тази жертва е голяма радост.
Разбираш ли?
Кралицата се завръща.
На 16 години, преди да срещне импресариото Пол-Андре Шул.
Добър вечер.
Коя стая е на Мис ван ден Берг?
Мис ван ден Берг не е гост тук.
Кристина ван ден Берг.
Актрисата. - Мис ван ден Берг не е тук.
Търсих те снощи.
Казаха, че не оставаш в хотела.
Не обичам хотели.
Намерих тази снимка
в статия за теб.
Фотографират ме от тийнейджър.
Дори преди това.
Това ме измъкна от приемното семейство.
Но щях да избягам, по един или друг начин.
А ти?
Къде е семейството ти?
Нямам никого.
И аз бях в приемно семейство.
Никой не искаше да ме осинови?
Може би не исках да бъда осиновен.
Значи нямаш никого?
Имах майка.
Много я обичах.
Дори ако...
никога не ми позволяваше да играя навън.
Казваше,
че светът е пълен с опасности.
Ужасни неща могат да се случат.
Особено на малко момиче.
Тя си отиде, когато бях на шест.
Си отиде?
Тя...
Прие прекалено много хапчета.
Никога не се събуди.
Аз бях тази, който я намери.
Беше толкова студена.
И много красива.
Утре ще ти покажа нещо невероятно.
Къде отиваме?
Знаеш...
Каквото и да стане, ще бъдем заедно завинаги.
Обичаш ли това място?
Да.
А мен?
Обичаш ли ме?
Да.
Повече от всичко?
Да.
Можем да си тръгнем.
Заедно.
Тази вечер.
Да си тръгнем?
Да изчезнем!
Бианка...
Малка глупачка.
Искам да я видя.
Не е добра идея.
Моля те.
Прави каквото искаш.
Дойдох да бъда с теб.
Наистина?
Каза, че ще бъдем заедно...
завинаги.
За какво си дошла тук?
Какво искаш?
Наистина?
Нещо удобно?
Спокойно?
Успокояващо? - Моля те, спри.
Майка?
Прости ми.
Моята малка Бианка...
Името ми не е Бианка.
Кралицата беше много красива, но много нещастна.
Можеше да прави каквото иска,
а каквото искаше тя беше да навреди.
Кралицата поиска жертва от всички, които я обичаха.
Жана обичаше Кралицата,
но не достатъчно, за да предаде живота си.
Затова реши да избяга.
Но беше откраднала кристал от роклята на Кралицата
и всеки, който погледнеше в него
можеше да види царството на Кралицата в цялата му слава.
И още по-добре,
в този кристал,
можеше да се видят хиляди други царства.
превод и субтитри parcalev