СТРАННАТА ТЪМНИНА
ЧАСТ ПЪРВА
Неочаквани гости
19:30 часа
Трябва ли да си толкова шумен?
Убиваш ме, Франк.
Така е по-добре. Изглеждаш добре. Професионално.
Хайде да го направим.
Помни, аз ще говоря.
Почукай.
Извинете. Току-що се прибрах, бях в кухнята,
и ръцете ми бяха пълни с покупки,
Изпуснах яйцата, и...
Как мога да ви помогна?
Вие ли сте Сюзън? - Да.
Аз съм Мария. Това е Франк.
Работим в счетоводна къща "Двойна звезда" с вашия съпруг, Ед.
Бивш. - Извинете?
Той е бившият ми съпруг.
Развеждаме се. Разделени сме.
Не знаех.
Всичко е наред. Така е най-добре.
Ами, тук сме, защото Ед има малко проблеми.
Добре ли е?
Може би ще е по-добре да поговорим вътре.
Разбира се.
Малко е разхвърляно, но моля, влизайте.
Извинете, проверявам есета за Шекспир.
Също така репетирам училищната пиеса.
Винаги е малък хаос по това време на годината.
Поставяме "Шотландската пиеса".
Никога не съм чувала за нея.
Това е просто глупаво суеверие.
Така се казва вместо "Макбет".
Казват, че носи лош късмет, ако кажеш "Макбет" на глас.
Но вие току-що го казахте на глас.
Вярно.
Никога не съм вярвала на мита, просто е нещо като традиция.
Моля, седнете.
Значи, виждали ли сте го скоро?
Кой? - Съпругът ви, бившият ви съпруг, Ед?
Не.
Знаете ли къде е?
В този момен, не.
Кога го видяхте последно? Кога? Днес?
Не, не, не днес. Миналата седмица мисля.
Взе Тейлър.
Тейлър? - Нашата дъщеря.
Тук ли е? Бихме се радвали да я видим.
Не, Тейлър има състезание по математика тази вечер.
Тя е математически атлет.
Това е състезание по математика.
Математика плюс атлет е равно на математически атлет.
Има отбори.
Всъщност е доста конкурентно.
Забавно.
Извинете за това.
Значи, и двамата работите с Едгар в "Двойна звезда"?
Да.
В счетоводството ли сте?
Ами, не точно.
Той говори ли изобщо?
Не много.
Срамежлив е.
Казахте, че Едгар е в беда.
За съжаление да.
Вероятно е просто недоразумение, но има проблем с някои от сметките му.
Някои данни липсват.
И, както казах, вероятно е просто инцидент и
съм убедена, че може да обясни всичко, но не можем да се свържем с него.
Не е характерно за Едгар. - Имате ли идея къде можем да го открием?
Не мисля.
Забелязали ли сте някакви промени в поведението му напоследък?
Промени?
Честно казано, не бих казала. - Заради развода?
Раздяла. - Какво доведе до раздялата ви?
Това е лично.
Разбира се, разбирам.
Питам само защото, ами...
Не знам как иначе да го кажа, но
намирате се в опасност.
Чайникът.
Забравих.
Сложих вода за чай преди да дойдете.
Искате ли чай?
Не, благодаря.
Аз бих искал.
Чудесно. Чудесно.
Ще се върна бързо.
Какво? - Знаеш какво.
Жаден съм.
Това няма да е като Черния хълм...
или проклетите лаборатории Aperture.
Не беше моя вина. - Никога не е по твоя вина, Франк.
Просто наблюдавай проклетата кухня.
Добре.
Винаги ще поискаш нещо, а?
"Жаден съм." Типично.
Чакай да чуят това в офиса.
Искате ли захар в чая?
Не.
Връщам се веднага.
Внимавайте, горещ е.
Трябва да престои поне минута.
Казвахте нещо за опасност?
В счетоводството на Дабъл Стар работим с числа.
Много числа.
Малки числа. Големи числа. Частни числа.
Тайни числа.
И се гордеем с това, че можем да ги запазим в тайна.
Това сме ние. Това правим.
Ед работи с тези числа.
Той е гений с числата.
Всъщност, няма кой да се мери с Ед.
Той е най-добрият, нали?
Но напоследък, нещо не е наред с Ед.
Отделът за човешки ресурси би казал "проблеми с психичното здраве".
И може би за това е всичко.
Може би просто е малко депресиран.
Все пак, преминава през развод.
Това не може да е лесно.
Но, не мисля, че е толкова просто.
Мисля, че нещо се е счупило в главата му.
Той е нестабилен, говори глупости, върши странни неща...
и се притеснявам за вас с дъщеря ви.
Ако не го открием скоро и не му помогнем,
някой ще пострада.
Ърл Грей.
Това е любимият ми.
ЧАСТ ВТОРА
Червеното джудже
25 минути по-рано
Тейлър?
Ти ли си?
Тейлър?
У дома ли си?
Тейлър?
Ох, изплаши ме до смърт.
Изпусна яйцата.
Наистина ли?
Те тук ли са?
Кои да са тук?
Другите.
Не разбирам. Само ние двамата сме, Едгар,
и ти не трябва да си тук.
Това вече не е твоята къща. Говорихме за това, помниш ли?
Помня.
Да.
Какво става?
Дърпам завесите.
Виждам. Защо дърпаш завесите?
Нямаме много време.
Пак ли те цепи главата? Защото лекарят каза...
Не, не е главоболие.
Добре. Успокой се.
Спокоен съм. Къде е Тейлър?
Няма я вкъщи.
Сигурна ли си? Трябва да си е у дома.
Тейлър?
Виждаш ли, казах ти, че я няма.
Какво има?
Нещо е различно.
Различно как?
Наистина ли?
Това не е твоята къща, Едгар.
Трябва да си тръгнеш.
Странно.
Махни се от прозореца.
Трябва да ми кажеш какво става.
Държиш се по-странно от обикновено и започваш да ме плашиш.
Трябва да тръгваме. Тук не е безопасно.
Какво говориш, по дяволите?
Ти си в опасност. Трябва да тръгваме, веднага.
Хей, пусни ме. Пусни ме! Плашиш ме.
Съжалявам.
Много съжалявам.
Просто се опитвам да ти помогна, добре ли...
да те спася.
Да ме спасиш от какво?
Счетоводна къща "Двойна звезда".
Опитваш се да ме спасиш от работата си?
Да.
Е, това е смешно.
Всички тези години беше обсебен от работата си,
почти игнорирайки Тейлър и мен, а аз те молих да се промениш.
Работата ти винаги беше по-важна.
Това не е вярно.
Моля те, върви си.
Взех нещо от тях. - Върни го.
Не мога. Не е така просто.
Какво е тогава? Обясни ми.
Тогава по-добре седни.
Е?
Излъгах те.
Лъгал съм те.
Не съм този, за когото ме мислиш.
Не съм счетоводител.
Никога не съм бил.
"Двойна звезда" не е счетоводна кантора.
Работим с числа, но не с този тип числа.
Аз съм криптолог.
Разбивам кодове.
Разбираш ли?
Справих се. Разшифровах кода, и сега...
Сега знам неща, неща които не трябва да знам.
Какъв код? Руски?
Не. Не.
Кодът е горе, в спалнята?
Не, не.
Звездите!
Кодът е от космоса.
Знаеш, че това е лудост. Осъзнаваш ли колко ненормално звучиш.
Не. = Ами, така звучиш.
Мога да го обясня. Мога да го обясня.
Ей, не го пипай. Това е есе на студент. Трябва да го оценя.
Това е по-важно.
По дяволите.
Слънцето,
Меркурий,
Венера,
Земята.
Това сме ние.
Марс, Юпитер, Сатурн,
Уран, Нептун.
А Плутон?
Не започвай.
Плутон.
Тази област е хелиосферата.
Вояджър 2 в момента се носи през нея, а след това,
облака на Оорт, просто огромна празнота.
Но, ето тук, на самия ръб,
Алфа Кентавър А и Б, двойна звездна система.
Най-близките звезди до Земята.
Откакто е изобретен радио телескопът,
ние слушаме за сигнали на живот,
но всичко, което сме чули, е статичен шум, произволен шум.
Но ако това не е случайно?
Ами ако има закономерност?
Просто не сме я забелязали?
Виждаш ли, всички се вглеждат в числата,
опитват се да разшифроват
последователност в двоичния код, но...
няма такава.
Има и трета звезда
в това съзвездие.
Малко червено джудже, Алфа Кентавър C,
по-известна като Проксима Кентавър,
скрита на нощното небе от блясъка на двете й сестри.
Кодът не е двоичен.
Троичен е.
Троичен?
Да, виждаш ли, нашите числа са с основа десет,
защото, както е казано или еволюцията е отредила,
имаме десет пръста.
но техните числа са с основа три защото има три звезди.
Например, в троична бройна система,
101 е равно на 10.
След като разбереш това, вече имаш ключа към кода.
Можеш да разгадаеш съобщението.
Какво е съобщението?
Знаеш ли какво? Искаш ли чай?
Да, ще направя чай.
Едгар.
Не мога да повярвам, че пак ще го кажа,
но какво е голямото съобщение от звездите?
"Бъдещето е загадка, тъмнината е странна."
Това ли е съобщението?
Не. Алберт Айнщайн е казал това.
Съобщението е ключът към разгадаването на тази загадка.
Аз виждам бъдещето.
Какво каза?
Аз виждам бъдещето.
Не бъди абсурден.
Не съм.
Добре, добре, ще играя играта ти.
Как? Как виждаш бъдещето?
Добре.
Знаеш как, когато си затвориш здраво очите и
ги притиснеш леко, виждаш звезди, шарки, нали?
Да, а те се наричат фосфени и,
не са случайни.
Все едно са съзвездия на нощното небе,
и има скрити образи в тях, мъждукащи проблясъци на бъдещето.
Просто трябва да знаеш как да гледаш.
И точно на това ме научи посланието на звездите.
Не ти трябва чай.
Трябва ти помощ.
Професионална помощ.
Не ми вярваш.
Ако аз ти разкажа тази история, ще ми повярваш ли?
Вероятно.
Добре, де. Докажи ми го.
Как?
Какво мисля? - Нямам представа.
Какво ще кажа след това? - И аз не знам.
Е, какво да ти кажа?
Не става така!
Кажи ми, как работи?
Сякаш е дежавю,
но наобратно.
Виж, затварям очи и
се появяват шарки, фосфени, образи,
но вместо да виждам неща, които вече са се случили,
аз виждам проблясъци от бъдещето.
Пророчество.
Аз го наричам... "фос-пророчество".
Е, това е абсурдно.
Ами, все още обмислям името.
Покажи ми.
Предскажи нещо.
Добре.
Ще отнеме ли много време? - Тихо. Тихо.
Добре, виждам нещо.
Има шестима души...
точно тук, в хола.
Ти, аз, Тейлър...
Не познавам другите.
Един от тях лежи на пода.
Мисля си...
Да, мисля си...
Струва ми се, че не виждаш.
Все едно танцуваш.
Бавен танц, сама.
Има...
кръв.
Много кръв.
Тейлър казва нещо.
"Фредо."
Тя казва: "Фредо."
Просто се смея.
Видя всичко това?
Да.
От звездите ли? - Не, не дойде от звездите.
Звездите просто ме научиха как да разчитам образите.
и да предвиждам бъдещето.
Кога ще се случи всичко това? - Не знам.
Все още се уча да го използвам.
Какво означава всичко това? - И това не знам, но когато това се случи,
а то ще се случи,
всичко ще бъде наред.
Усещам го.
Еди, не разбирам.
Харесва ми това.
Какво ти харесва? - Еди. Когато ме наричаш Еди.
Кажи го пак.
Еди.
Не разбирам нищо от това.
Трябва да ти намерим помощ.
Дойдоха. - Кои са те?
Времето ми изтече. Не успях да го спра. Може би не може да бъде спряно.
Кой е отвън? - Слушай, вече е твърде късно.
Дойдоха за нас, и сега всички сме в беда.
Виж, дори и всичко това да е вярно, което аз не вярвам,
но ако е така, защо Тейлър и аз сме в опасност?
Не разбираш ли?
Ти, Тейлър, вие сте всичко, което обичам на този свят.
Ако ви хванат, ще ме хванат и мен.
Не знам какво да правя. - Добре, трябва да тръгна.
Не.
Ако ме намерят, нямаме шанс.
Това е безумие. - Слушай, слушай, слушай.
Не трябва да им казваш, че съм бил тук.
Трябва да излъжеш.
Не, не мога да лъжа. Ти знаеш това. Ужасна съм в лъжите.
Разбира се, че можеш. Ти преподаваш актьорско майсторство. Просто играй.
Какво правиш?
Какво става тук? Няма никакъв смисъл.
Ще има.
Извинявайте, току-що се прибрах.
Бях в кухнята, ръцете ми бяха пълни с покупки,
Изпуснах яйцата и...
Как мога да ви помогна?
ЧАСТ ТРЕТА
Приказки
19:50
Ърл Грей.
Това е любимият ми.
Извинявайте, какво казахте?
Казах, че Ърл Грей е любимият ми.
Благодаря, но говорех на.. - Мария. Казвам се Мария.
И казах, че не искам някой да бъде наранен.
Аз също не искам това.
Само да се изясним, кой трябва да бъде наранен?
Нека не избързваме.
Никой не трябва да пострада, нали, Франк?
Както казах по-рано, Ед взе нещо от "Двойна звезда".
Дори стигна до там, че да изтрие данните от сървърите.
А това не е хубаво.
Уведомихте ли полицията?
Полицията?
Не.
Няма нужда да се намесват властите.
Те няма да помогнат на никого.
Ние сме семейство в "Двойна звезда" и Ед е част от това семейство.
Ако е станала грешка, а съм сигурен, че е така,
тя може да бъде поправена.
Всичко е толкова просто, наистина.
Трябва само да си върнем данните.
Трябва да намерим Ед.
Продължаваш да го наричаш така. - Какво?
Ед.
Продължаваш да го наричаш Ед. Никой не го нарича така.
Казва се Едгар. Мрази, когато хората го наричат Ед.
Звучиш сякаш все още те е грижа за него.
Той беше съпругът ми.
И имаме дете заедно. Разбира се, че все още ме е грижа за него.
Когато Тейлър беше малка, се страхуваше от тъмното.
Затова Едгар нарисува звезди на тавана на спалнята й
със светеща боя.
Беше разлял боя навсякъде.
Звездите обаче бяха перфектни.
Научи я на съзвездията, разказваше й историите за тях.
Той направи нощта й забавна.
Колко умно.
Това беше преди девет години.
Не си спомням оттогава Едгар да е бил
забавен.
Мисля, че ни е забравил.
Съмнявам се.
Както казах, така е най-добре.
А какво да кажем за Едгар?
Дали мисли ли, че това е най-доброто?
Не.
Мисля, че е объркан.
Трябва му помощ.
Съгласна съм.
Може би можем да му помогнем заедно.
Не знам.
Знаете ли къде е?
Не.
Защо ли не ви вярвам?
Какво е това?
Това е есето на един мой ученик. Какво правите с него?
Не есето, а тук, отстрани.
Какви са тези скици?
Понякога децата рисуват.
А Едгар? Рисува ли той?
Не знам за какво говорите.
Става твърде късно и отнема много време.
Какво да правим с детето? - Справям се, Франк.
За какво дете говорите? - Просто казвам.
Тейлър? - Успокойте се, Сюзън.
Къде е дъщеря ми? - Виж какво направи!
Нищо не съм направил. За какво говориш?
Само едно нещо. - Къде е Тейлър?
Помолих те да направиш само едно нещо. Да ме оставиш да говоря.
Говориш прекалено много. Това е проблемът.
Някой ще ми каже ли къде, по дяволите, е дъщеря ми?
Виж това, майката мецана показа нокти.
Разбирам, разбирам, но...
но аз зададох първа един въпрос.
Къде е Ед?
Не мисли много и не ми казвай, че не знаеш.
Да приключим с това сега. Ще е по-добре за всички ни.
Скри се в кухнята.
Не го наранявайте.
Това ли мислиш за нас?
Франк, не му причинявай нищо, просто го довлачи тук.
Така по-добре ли е?
Няма го тук.
Сигурен ли си?
Кухня е, Мария.
Няма къде да се скрие.
Какво си намислила?
Беше там, кълна се.
Има счупени яйца навсякъде по пода.
Тя казваше истината за това.
Къде е Тейлър? - О, не, не, не.
Все още не сте отговорили на въпроса ми.
Няма го в съдомиялната.
По дяволите. Във фризера погледна ли?
Как ще се събере във фризера, Мария?
Виждате ли с кого трябва да работя?
По-тъп от пластмасова маймунка.
Въпреки това, той си е моята маймунка.
Това беше сарказъм. Казах го саркастично.
Не обичам сарказми.
Откъде знаеш?
Дори не можеш да изпишеш думата "сарказъм"?
Мислиш, че си забавна. Не си чак толкова.
Добре, Франк, не се ядосвай толкова.
Ти.
Да видим какво ще направим с тези счупени яйца.
Той е бил тук.
Има ли оръжия в къщата?
Не. - Добре.
Много добре.
Сигурно е тръгнал.
Какво мислиш, Франк?
Искаш да знаеш какво мисля?
Това и попитах.
Сарказъм.
С-А-Р-К-А-З-Ъ-М.
Прекаляваш с реакциите.
Мисля, че все още е някъде тук.
Нещо ми подсказва, че нямаше да ни остави сами с теб.
Чу ли това?
Ще проверя.
Докато Франк претърсва къщата,
можем да си поговорим на спокойствие в хола.
Хайде.
Моля те.
Вие сте учител. Уважавам това.
Аз също съм нещо като учител.
Аз уча хората на какво са способни и на какво не.
Добра учителка ли сте? Сигурна съм, че е така.
Старая се. - Аз също.
Важно е да можеш да се гордееш с работата си.
А вие, гордеете ли се?
Мислите, че съм чудовище.
Може и да сте права.
Притеснявате ли се за Франк?
Той наистина е много мил.
Голям питбул, обичлив и верен.
Но хапе, все пак.
Къде е Тейлър?
Притеснявате се за дъщеря си.
Разбира се. Колко съм глупава.
Хората се притесняват за тези, които обичат.
Трябваше да се сетя преди.
Сигурна съм, че Ед се притеснява за теб.
Франк!
Какво?
Ела тук и седни.
Не бяхме прави.
Ед ще дойде при нас.
Защо ще го прави?
Ще го повикам.
Мислиш ли, че Ед ме чу как го викам?
Не, повикай го отново.
Чух ви от първия път.
Ти си голям хитрец, Ед. Къде се криеше?
Добре ли си?
Добре е. Но защо никой не пита за мен?
Счупих си нокът.
Защо не дойдеш да се присъединиш към купона?
Вече съм тук.
Аз съм този, когото търсите.
Пуснете я.
Значи сега си герой.
Не съм герой. - Не, категорично не.
Това, което си, Ед, е крадец и кражбата има последствия.
Нали така е, Франк?
Да започнем с нещо просто.
Обясни ми какво си написал на тази хартия.
Къде изчезна?
Къде е?
Къде е какво?
Току-що беше тук.
Ти ли я взе?
Кога да го взема? Бях с вас.
Франк? - Защо аз?
Не знам. Просто си помислих, че някой трябва да...
Ти си бил.
Ти си го направил.
Какво направих?
Предупредиха ни в офиса.
Казаха ни: "Внимавай с Ед. Той е по следата на нещо."
Каква фраза използваха?
"Очаквай неочакваното."
Това е. "Очаквай неочакваното."
И така, как го направи?
Не мога да кажа. - Сюзън!
Не можеш да кажеш или не искаш да кажеш.
Каква е разликата?
Семантика? Това всичко игра ли е за теб, Ед?
Играем ли сега?
Не знам.
Какви са правилата?
В тази игра няма правила.
Просто си ги измисляме, докато играем.
Това е, което я прави забавна.
Не ми харесва тази игра.
Откъде знаеш?
Още не сме я играли. Освен това, сега е ред на Ед.
Ти си следващият.
Как се играе?
Аз задавам въпрос, а ти отговаряш.
Кажеш ли ми истината, печелиш.
Излъжеш ли ме, губиш.
Франк е съдията.
Да играем.
Взел си нещо от счетоводна къща "Двойна звезда".
Да. - Данни?
Да.
И си изтрил всички данни от сървърите?
Да. - Три от три.
Добър си в тази игра.
Но трябва да си направил копие, нали?
Взел си го със себе си. Скрил си го някъде.
Не.
Не ме лъжи.
Аз работя с числа.
Всеки ден. И ми харесва.
Числата не лъжат.
Аз не лъжа.
Значи ми казваш, че данните са изчезнали?
Не.
Тогава къде са данните?
Всичко е заключено,
тук.
Това е добре.
Доведох ключар.
Франк!
Еди!
Еди? Еди?
Какво направихте?
О, ще се оправи. Просто му трябва малко време.
Нали така, Франк? - Не знам.
Еди, отвори си очите.
Събуди се.
Еди?
Каквото и да е направил, можем да го оправим. Да го поправим.
Болен е. Говори разни глупости,
странни истории.
Нуждае се от помощ.
Виждаш ли, добре е.
Франк, помогни му да се изправи.
Добре ли си?
Казах истината.
Е, правилата се промениха и отговорът ти не ми хареса.
Готов ли си за следващия въпрос?
Спри това!
Още не ти е редът, Сюзън.
Добре съм. Добре съм.
Защо? - Защо какво?
Защо го направи?
Защото в грешни ръце е опасно.
А твоите ли са правилните?
Не знам.
Може би.
Жена ти казва, че си разказвал приказки.
Наистина ли е така?
Съчинявал ли си истории?
Не. - Наистина искам да чуя една от тези истории.
Франк обожава хубава приказка за лека нощ, нали така, Франк?
Кръвта не е достатъчна.
Какво каза?
Знаете ли какво се очаква да получите от мен?
Кажи ми.
Това е кутията на Пандора.
Пандора?
Това е гръцки мит за съд, създаден от боговете,
пълен с мрак и злоба.
Пандора, била предупредена да не го отваря,
но любопитството й надделяло.
Тя отваря съда и пуска злото по света.
Какво? Аз чета.
Е, това звучи страшно.
Нямаш представа.
Но съм любопитна.
В тази история аз ли съм Пандора?
Достатъчно.
Едгар, моля те, спри със историите и просто им дай каквото искат.
Знаеш, че трябва наистина да слушаш жена си.
Не мога да го направя. - Можеш. Трябва.
Хванали са Тейлър.
Не. Не са.
За какво говориш?
Обясних ти всичко вече.
Няма никакъв смисъл!
Нищо от това няма смисъл!
Не си добре.
Иска ми се да знаех как да ти помогна, но не знам.
Затова ще помогна на дъщеря ни.
Какво ще направиш?
Мога да разкажа за драсканиците.
Наистина ли? – Не, недей!
Франк!
Слушам?
Ами, мога да ви кажа какво ми каза той.
Звучи нелепо, но ако ви кажа, ще пуснете ли Тейлър?
Разбира се.
Сюзън, не можеш. Трябва да ми се довериш.
Не му позволявай да ни прекъсва пак!
Недей!
Моля, продължи.
Той каза, Едгар каза, че може да вижда бъдещето.
Наистина ли?
Това е лудост.
Разкажи ми за рисунката.
Той нарисува планетите и слънчевата система.
Каза, че има сигнал от звездите, от една звезда.
Мисля, че каза нещо за Кентавър.
А числата на страницата? Какво представляват?
Той каза, че се опитват да разбият код, че не е двоичен.
Не! Недей!
Бързо, кода на Проксима, иначе Франк ще го вземе.
Какво каза?
Чу ме.
Кажи го пак, моля те.
Казах кода на Проксима, иначе Франк ще го вземе.
Кодът на Проксима, иначе Франк ще го вземе.
Това не може да се случва.
Какво е това?
Кой написа това? Ти ли го написа?
Каква глупачка съм.
Кога го написа? Кажи ми!
Сега е мой ред да играя и аз променям правилата.
Пусни го.
И какво следва?
Сега аз задавам въпросите.
Къде е Тейлър? Добре ли е?
Честно казано, нямам никаква представа.
Какво имаш предвид?
Дори не съм виждала дъщеря ти.
Опитах се да ти кажа. Наистина опитах.
Сюзън, трябва да тръгваме. Води я.
Накъде?
Кой си ти?
Виждал съм те преди.
Къде?
Тук вътре.
Яко.
Видя ли...
това?
ЧАСТ ЧЕТВЪРТА
Детето
35 минути по-рано
Махни се от прозореца.
Значи, това е мястото.
Какво мислиш?
За какво?
За къщата.
Не знам, обикновена къща.
Еха.
Имаш дар слово, Франк.
Ти си проклет поет.
Аз лично, не бих могла да живея в такава къща, в предградията.
Искам да кажа, какво по дяволите правиш цял ден,
печеш бисквитки и ходиш на срещи на училищния комитет?
По-добре да съм мъртва.
Мислиш ли, че е вътре?
Ако е умен, не.
Това е работата. Тук пише, че е гений.
Владее математиката като феномен.
Знаеш ли какво е феномен, Франк?
Не знам, всички кървят еднакво.
Вярно е. Но да не започваме с това, става ли?
Може би нещата няма да станат толкова грозни.
Добре.
Можем ли да го направим, Франк?
Франк, слушаш ли ме? Можем ли да го направим?
Да, чувам те.
Да, мога да го направя.
Добре.
Сега да го направим.
А какво да правя аз?
Какво?
Какво да правя аз тогава?
Ти стой тук и пази...
в случай че някой опита да избяга от къщата.
Не, не. И аз искам да вляза.
Трябваш ни отвън. - Това е пълна глупост.
Защо въобще взехме Детето? - Имам си име.
На кого му пука. - Разкарай се, Франк.
Стига, за бога! И двамата!
Ако исках деца, отдавна да съм имала.
Виж, обучен съм за това. Готов съм.
Господи! Този ентусиаст си е взел играчка.
Какво, по дяволите, правиш с това?
Това е Хелиос.
Знам какво е. Проклетото нещо е опасно и не ни трябва.
Харесва ми. - Дай ми го.
Не.
Не искам да виждам нито теб, нито този пистолет извън тази кола.
Не си ми началник.
Боже.
Не съм ли?
Ние работим за баща ти.
Не за теб. Разбираш ли?
Добре.
Виж, първа операция ти е. Стой тук и не прави глупости.
Просто не прави нищо.
Баща ти не би искал да се нараниш.
Трябва ли да си толкова шумен?
ЧАСТ ПЕТА
Обратно броене
20:00 часа.
А това вилдя ли?
Какво, по дяволите, правиш тук?
Зарязахте ме в колата. Омръзна ми.
Мария ти каза да останеш в колата. Аз ти казах да не правиш нищо.
Престани да мърмориш, моля те! Май ви спасих задниците.
Положението беше под контрол.
Такъв контрол ли?
Опитах се да кажа на Мария, че е грешка да взема дете с нас.
Какво ми говориш, старче.
Слушай, това е игра на котка и мишка, ясно?
И понякога трябва да се правиш на мишка, за да получиш каквото искаш.
Значи сте се престрували?
Престани да ми досаждаш.
Слушай, знаеш ли какво? Приключих с приказките.
Помогни ми да вдигна Мария и да я сложа на дивана.
Не бих искал да съм на твое място, когато Мария се събуди.
Ще побеснее.
Мислех, че приключи с приказките.
С теб ще се разберем по-късно.
Защо не сега?
Защото съм професионалист. Което ти няма как да знаеш.
Ти с тези маратонки...
и играчките си.
Като свършим с работата, ще потанцуваме.
Страхотно. Нямам търпение. Просто ми кажи кога.
Разчитай на мен.
А с тези двамата какво ще правим?
Сложи ги на дивана за влюбени.
Защо аз трябва да местя и двамата?
Защото аз наблюдавам.
Помогни си с крака!
Боже, по-тежък е, отколкото изглежда.
Все тая, хлапе.
Всичко е наред. Добре си.
Просто си поспала малко. Дишай.
Бавни вдишвания.
Хлапето беше пред вратата.
Остреля ни с проклетия "Хелиос".
Знам, знам.
Точно тук е, ако искаш да поговориш за това.
Не се целих в теб. - Не ми пука в кого си целил, по дяволите!
Казах ти да останеш в колата. Дадох ти заповед.
Кой си ти, за да не ме слушаш?
Не сме някакви проклети аматьори.
Ние сме професионалисти. - Това точно му казах и аз.
Няма значение кой е баща ти.
Тук, на терен, имаме йерархия,
и аз съм на върха, ясно?
Ти си на дъното на тази верига, влачиш се в праха.
Разбираш ли?
Да, госпожо.
Добре.
Дай ми го сега.
Хайде.
Главата ме разбива, майната му.
Това ли беше?
Какво искаш да направя, да го застрелям ли?
Отиди да донесеш вода от кухнята. Трябва да събудим тези двамата.
Добре, какъв е планът?
Първо ги събуждаме, после обратно броене.
Обратно броене?
Мислиш ли, че ще сработи?
Кога не е сработвало?
Значи, какво мислиш, два или три?
Аз залагам на три.
За повече или за по-малко? - Няма да залагам с теб.
Знам, но ако все пак залагаше...
за повече или за по-малко?
За повече. По-здрав е, отколкото си мислиш.
Чудесно.
Какво, по дяволите, е това? - Поиска вода.
Искаш да ги удавиш или просто да ги изкъпеш?
Какво да правя?
Донеси ми чаша.
Остави кофата.
Недей.
Не казвай нищо.
Мълча си.
Но си го мислиш.
Добре, това става ли?
Перфектно.
Събуди се, събуди се.
Какво стана?
Каква беше тази светлина?
Да. - О, главата ме боли.
Да, главоболието след това е най-лошото.
Трябва да благодариш на Хелиос за това.
Хелиос?
Не си единственият с тайна, Ед.
Какво мислиш, че правят всички други в "Двойна звезда"?
Работят с числа?
Има много хора, които работят там по много тайни проекти.
Но сега, искам да знам твоята тайна, Ед.
И, обзалагам се, че жена ти...
Имам предвид, бившата ти жена също би искала да ги чуе.
Изпусна яйцата.
...изпусна яйцата.
Мога да виждам бъдещето.
Казахте, че Едгар има проблеми.
Опасявам се, че е така.
Не успяхме да се свържем с него.
Знаете ли къде можем да го намерим?
Какво доведе до раздялата ви?
Питам само защото
сте в опасност.
Чайникът. Забравих го.
Сложих вода за чай.
Преди да пристигнете. Искате ли чай?
Не, благодаря. - Аз бих искал.
Чудесно. Чудесно.
Ще отнеме само минутка.
Аз съм. - Да, знам, че си ти.
Защо, по дяволите, се върна?
Трябва да изпълним "фос-пророчеството".
Моля те, престани да казваш тази дума. - Мислех, че мога да те отведа, преди тях.
После си помислих, че мога да избягам.
Но след това осъзнах.
Не можем да избегнем съдбата си.
Добре, да се уверим, че разбирам.
Казваш, че за да оцелеем тази вечер,
някой трябва да легне на пода,
трябва да има кръвна жертва,
Тейлър, която не е тук,
трябва да извика името на някого, който също не е тук,
Фредо. - А аз трябва да танцувам не виждаща.
Да. - Това ли е всичко?
Трябва и да се смея.
Дори не знам откъде да започна.
Трябва да отидеш да видиш как са.
И какво да кажа?
Просто го направи, преди да се усъмнят.
Върви.
Искате ли захар в чая?
Не.
Ще се върна след малко.
Това е безумие.
Какво очакваш да направя?
Вземи този нож. - Какво? Не.
Просто го вземи.
Не. - Трябва.
Всичко ще се сведе до това.
Обичам те.
Мразя те.
Внимавайте, горещ е и трябва да престои още малко.
Някой ще пострада.
Вярвам, че жена ти... искам да кажа, бившата ти жена, също иска да знае.
Добре дошла обратно.
Какво става? Защо е толкова светло?
Всичко е наред. Всичко е наред.
Нищо не виждам. - Тук съм, до теб.
Виждам само светлина, къде сме?
На дивана сме. В хола сме.
Нормално ли е това?
Напълно нормално е.
Чест страничен ефект от Хелиос, ще отмине.
Браво на теб, глупако.
Сега, съсредоточете се!
Да се върнем към причината, поради която всички сме тук.
Имаме игра за играене и ще започнем втори рунд,
където въпросите са по-трудни, а наградите - двойни.
Награди?
Това е израз.
Сега ти имаш нещо, което аз искам,
този лист хартия с числата, който мистериозно изчезна.
Не е в мен.
Така казваш и се извинявам, ако това те натъжава,
но не ти вярвам.
Едгар е много неща, но не е лъжец.
Наистина ли?
Какво си мислил, че прави за да изкарва прехраната си през последните 12 години?
Съжалявам за това.
Ще играем на една игра. Обратно броене.
Какви са правилата?
Ще те питам къде е хартията и ще имаш десет шанса да ми кажеш.
Защо десет?
Защото толкова пръсти имаш.
Вземи ножа.
Готов съм. - Какво правят?
Нищо не е, нищо не е. Просто игра е.
Какво, по дяволите?
Не е нужно да правиш това. - Не мисля, че имаме избор.
Да започваме.
Първи шанс.
Не, моля ви, умолявам ви.
Добре е, добре е.
Трябва да има повече кръв.
Боже мой.
Достатъчно глупости.
Къде е моят лист хартия?
Не знам.
Все още ли си с нас, Ед?
Няма да лъжа, това боли много повече, отколкото очаквах.
Мисля, че това е достатъчно кръв.
Някой да спре това. - Не, не, не, не спирайте.
Все още имаш девет шанса да отговориш на въпроса ми.
Виждам, че все още носиш халката си.
Все още сме женени.
Засега.
Къде е листа хартия?
Какво, по дяволите, беше това?
Мишка. - Мишка?
На тавана?
Голяма мишка.
ЧАСТ ШЕСТА
Мишка на тавана
70 минути по-рано
Кажи го пак.
Казах, че Вайълънт Фемс са любимата ми женска група.
Ти си пълен идиот.
Чакай. Къде е майка ти?
Там, където винаги е – на репетиция. - Макбет?
Не го казвай на глас. Носи лош късмет.
Чу ли нещо?
Не, не чувам нищо.
Слушай, искаш ли да го направим или не?
Съжалявам. - Замълчи.
Какво има?
Трябва да създадем група.
С кого? - Никой. Не ни трябва никой друг.
Не умеем да свирим на инструменти. - И какво от това?
Не е нужно да свириш на инструменти, за да си в пънк група.
Важното е отношението ти, трябва да си ядосан.
Аз съм ядосан.
Да, аз ще пея и ще свиря на китара, а ти ще си на барабаните.
Мога да го направя.
Яко.
Ботушите ми. Ботушите ми.
Тейлър?
Ти ли си?
Тейлър? - Това майка ти ли е?
Мамка му, мамка му, мамка му. - Трябва да кажеш нещо.
Не мога. Мисли, че съм на някакво проклето математическо състезание.
Не може да те намери тук. Ще ме убие.
Спря да ходиш преди седмици. - Знам. Но тя не знае.
Тейлър? - Не смей да помръдваш!
Какво ще правим? - Не знам.
Може да скоча през прозореца.
Няма да излизаш през прозореца, ясно ли е?
Ще измисля нещо.
Уплаши ме до смърт.
Изпусна яйцата.
Наистина ли?
Какво, по дяволите? Това е баща ми.
Мислех, че се е изнесъл.
Да, изнесе се.
Вдигни си панталоните и стой тук.
Нещо странно става и ще разбера какво.
Не ме оставяй.
Това беше сарказъм. Пошегувах се.
Не обичам сарказъм.
Откъде знаеш, дори не можеш да изпишеш сарказъм.
Мислиш си, че си забавна. Не си чак толкова.
Добре де, Франк, не се впрягай толкова.
Ти. Ела с нас.
Да отидем да видим какво става с тези счупени яйца.
Бил е тук. Кажи ми, има ли оръжия в къщата?
Не. - Добре. Това е добре.
Сигурно е тръгнал.
Какво мислиш, Франк?
Искаш да знаеш какво мисля?
Затова и попитах.
Сарказъм.
С-А-Р-К-А-З-Ъ-М.
Какво, по дяволите, правиш?
Вдишвах свеж въздух.
Е, недей.
Кои са всички тези хора долу?
Нямам представа, честно.
Скрий се под леглото.
Какво да правим? - Мълчи!
Ще ни открие. - Мълчи!
Какво търси?
Баща ми...
и това.
Мисля, че е важно.
Може би трябва да им го дадеш. - Майната им.
Франк!
Какво?
Това беше невероятно напрегнато.
Трябва да пикая.
Изчакай.
Наистина трябва да е сега.
Тихо.
Вече са петима, но не мога да разбера какво говорят.
Определено държат баща ми, обаче.
Притеснявам се за него.
Мислех, че мразиш баща си.
Странен е и никога не е тук,
но все пак е мой баща.
Така мисля.
Преди беше готин. Искам да кажа...
Преди ми се струваше готин. Когато бях малка.
Разказваше ми истории, когато ме приспиваше.
Какви истории?
Луди истории.
Какво си мислиш, че е работил през последните 12 години?
Можем да излезем през прозореца.
Ще играем на една игра.
Обратно броене.
Можеш да дойдеш с мен този път.
Можем да шпионираме заедно и да разберем какво става всъщност.
Да, звучи опасно.
Не се прави на плачко! Не е толкова страшно.
Ще те защитя.
Можем да слушаме отгоре на стълбите.
Какво най-лошо може да се случи?
Не трябва да го правиш.
Не мисля, че имаме избор.
Да започваме.
Първи опит.
Не, моля те, умолявам те.
Добре съм, добре съм.
Трябва да има повече кръв.
Боже мой.
Достатъчно глупости.
Къде е листа?
Не знам.
Спри, спри, спри!
Трябва да се прибера.
През прозореца?
Има ли друг начин?
Това е пълна лудост. Просто трябва да се успокоим.
Трябва ни план.
Мисля, че получавам паник атака. Не получаваш паник атака.
Не мога да дишам. Нуждая се от въздух.
Не, не, не. Не ме оставяй сама. Нуждая се от твоята помощ.
Съжалявам, не мога да остана тук.
Това са около 3 метра до долу.
Ще се спусна.
Не искам повече да съм в групата.
Мамка му!
ЧАСТ СЕДМА
Фос-рочество
20:15 часа
Не искам повече да съм в групата.
Мамка му!
Голяма мишка.
Това беше неочаквано.
Ти навън, ти горе.
Аз ще наблюдавам тези двамата.
Става интересно.
Само почакай да започне танца.
"Кръвта ще иска кръв."
Какво беше това? Заплаха ли?
Това е Шекспир и ти ще съжаляваш за всичко това.
Така ли?
Да.
Големи думи от жена, която дори не вижда?
Аз виждам всичко.
Пусни ме! - Тейлър?
Махни мръсните си ръце от мен!
Виж кого намерих да се крие горе. - Не се криех, идиот! Просто си бях в стаята.
Тейлър, миличка, всичко ще бъде наред.
Не я наранявай. - Добре е.
Махай се!
Била си тук през цялото време?
Това е моят дом. Ти си този, който отсъстваше.
Не. Не, не съм отсъствал. Майка ти и аз, просто...
Сложно е.
Тази семейна драма е толкова трогателна,
но аз съм на работа и имам въпроси.
Кой падна от прозореца?
Какъв прозорец?
Това отношение може да впечатли децата в училище,
но ние не сме в училище сега.
Не обичам да проливам кръв, но той обича.
Така че, ще попитам още веднъж.
Кой изпадна от прозореца ти?
Нямам представа какво по дяволите, говориш.
Нека бъде така.
Какво, по дяволите, ти се случи?
Къде е другият?
Той...
Той.
Той... Избяга.
Избягал е? - Да.
Това момче беше като проклета газела.
Първоначално си помислих, че сигурно си е ударил главата и е паднал.
Лежеше си върху един храст отпред като парче месо.
Но щом се приближих до него,
подскочи и ме изплаши страшно.
И следващия момент, той започна да бяга и аз го гоних,
през няколко двора и през една проклета ограда.
Съсипах си най-хубавите панталони,
после една старица започна да ми крещи от прозореца.
Момчето отдавна изчезна. Вероятно още тича.
Той е пълна откачалка.
Затова се върнах тук.
Тоест, изгуби целта?
Казах ти, че е бърз. Момчето отдавна се е измъкнало.
Сигурен съм, че сега съжаляваш, че не си с маратонки.
Какво каза?
Знаеш ли, може би проблемът не бил в него.
Може би проблемът е, че си стар и бавен.
Хайде, змия, да пощракаме.
Какво, по дяволите, означава това?
Или това беше твърде бавно?
Франк, какво, по дяволите, направи току-що?
Нарече ме стар. - Ти си стар.
Но не съм бавен.
Как ще обясня това?
Нямам идея.
Добре, всички трябва да тръгнем сега към "Двойна звезда".
Не, не, не! Не можете да ги отведете.
И защо?
Това е моя грешка.
Не е тяхна.
Изгубих толкова, толкова много време.
Бях обсебен от работата си.
Пренебрегвах те.
Пренебрегвах семейството си.
И за какво...
за да разреша някаква загадка.
Изложих ви и двете на опасност.
Искрено, искрено съжалявам.
Можеш да сложиш край на това.
Още не е късно.
Кажи ми какво знаеш. Кажи ми всичко.
Права си. Права си.
Ще сложа край на всичко това.
И двамата сте по-добре без мен.
Прости ми. - Не!
Листът е в мен!
Какво? - Бележките му са в мен и мога да ги обясня.
Никой не трябва да умира.
Не, не, Тейлър. Тейлър, не го прави.
Не ти вярвам.
Каза на големия да не се "впряга",
а после тръгна да търсиш баща ми.
Когато го направи, аз слязох долу и го взех.
Хитруша си, а?
Добре,
ще се хвана на въдицата.
Дай ми листа.
Първо остави ножа.
Тук аз давам заповеди.
Вече наряза баща ми като Фродо, нали?
Искаш листа – пусни ножа.
Как ме нарече преди малко?
Фродо.
Девет пръста.
Фродо, разбира се.
Това вече има смисъл.
Вие сте много странно семейство.
Дай ми листа. - Недей.
Ако ти го дам, обещаваш ли никой да не пострада?
Давам ти дума. - Тейлър, не можеш да й вярваш.
Франк!
Или ми дай листа, или...
ще застрелям всички вас и ще го намеря сама.
Няма се моля повече.
Не смей да заплашваш дъщеря ми!
И какво ще направиш по въпроса?
Ще забия този нож в проклетия ти корем.
Това е доста щедро предложение,
но понеже не виждаш...
а аз съм тук.
Можеш да оставиш ножа. Срамота е.
Започва се.
Мамо, мамо, остави ножа.
Искаш ли да го взема от нея?
Не, забавно е.
Жалко, но забавно.
Видението ми, всичко се сбъдва.
Предсказал си го.
Всичко, да.
Не ни дръж в напрежение. Как завършва?
За теб?
Зле.
Съмнявам се.
Ела и ме хвани.
Мамо, мамо, аз съм. Тя е точно зад мен. Внимавай.
Омръзна ли ти от тази игра?
По дяволите.
Не съм добър лъжец, но съм страхотна актриса.
Мария!
Не мърдай.
Могла си да виждаш през цялото време?
Беше невероятно.
Играх сляпата жена в "Чакай до мръкване".
Всеки винаги подценява слепите.
Доста готино, мамо. - Благодаря.
Наистина много хитро.
Мога ли да отида при нея?
Бавно.
Виждал съм и по-лошо.
Махни се, Франк.
Виждам, че вече се подготвяш за бой.
Какво ще правим сега?
Тук не е безопасно. Трябва да тръгваме.
Къде да отидем?
Няма значение къде ще бягаш, ще те намерим.
Нямам съмнение, че ще опитате.
Ние сме неумолими.
Не се страхувам.
Защо?
Ще ви видя как идвате. Трябва да тръгваме, сега.
Това е толкова яко.
Идваш ли?
Шегуваш ли се?
Няма да оцелеете и ден без мен.
А кой беше този, който висеше на прозореца ти?
Наистина ли, мамо? - Какво?
Сериозно ли искаш да говорим за това сега?
Права си. Права си.
Ще го обсъдим по-късно.
Хубаво е.
Да сме заедно така
като семейство.
Можеш ли да ме научиш?
Да шофираш?
Не, да гадая, като теб.
Може би.
И какво ще стане с нас?
Бъдещето не е толкова мрачно.
Ще бъде приключение.
Превод и субтитри: Емил Камбуров a.k.a Phenix ©2026
СТРАННАТА ТЪМНИНА