Ханк Грийн Ей Пи Ар Глобал Инвестмънтс 230 Броуд стрийт Ню Йорк, САЩ
Мамка му!
Бил Морис БРОКЕР НА ГОДИНАТА
Л Е К З А Ж И В О Т
Няма да пипаме общинските облигации.
Ще ги ползваме като обезпечение за изкупуването на "Сиско".
ПРОГНОЗЕН БАЛАНС
Изтегли парите от "Фърст Нашънъл" и ги вкарай в "Баниън".
Делауеър? Мислех, че са свършени.
Възкръснаха. Трябва да разчистим акаунта "Рейнолдс",
в случай че надзорът срещу прането на пари реши да рови.
Сигурен ли си? - Нищо по имейл.
В понеделник прехвърли всичко.
Внимаваш ли? - Да, да.
Билетите? - Не знам дали...
Сега ще ти пратя сумите. - Ами Грийн?
Размотай го. Ако трябва, кажи, че си болен.
По работа или туризъм? - Не знам. Просто...
Сериозно ли? - Виж, притеснено ми е...
Джош! Джош, не бъди такова шубе!
Направи каквото ти казвам и после ми се обади.
До колегите ми от директорския борд. 18 юли 2016 г.
Човек не може да си затвори очите пред истината.
Той не може доброволно да се върне в мрака,
нито да ослепее, когато има дара на зрението,
както и не може да бъде нероден.
Ние сме единственият вид, способен на самоанализ.
Единственият, носещ в генома си токсина на съмнението в себе си.
Неравни в дарбите си, ние създаваме, купуваме, консумираме.
Опаковаме се в илюзията на материалния успех.
Лъжем и мамим, проправяйки пътя си със зъби и нокти
до върха на това, което наричаме "достижение".
Превъзходство над другите.
Ъглов кабинет. На кого си духал?
Чух, че е затворил успешно акаунта "Рейнолдс".
Как точно го направи? - Просто ме бива.
Не забравяй нас, нищожните. - Как бих могъл?
Знаеш как си пия кафето.
Извинете, но искат да отидете в конферентната зала.
Кажи, че веднага отивам. - А утре е рожденият ден на майка ви.
Вземи й нещо от мое име. - Разбира се.
Вътре в нас се крие болест.
Надига се като жлъчния сок, който оставя горчилка в гърлата ни.
Има я във всички вас, насядали скапе масата.
отричаме съществуването й, докато тялото не се разбунтува срещу ума
и не изкрещи: "Аз не съм здрав човек."
Несъмнено, вие ще мислите само за сливането.
Онова скверно обединение на две еднакво болни компании.
Но истината не може да бъде игнорирана.
Само когато знаем какво ни измъчва, можем да се надяваме да открием лек.
Аз няма да се върна. Не се опитвайте да се свържете с мен.
Искрено ваш, Роланд Е. Пемброук.
Е, г-н Локхарт,
какво мислите за това?
Той очевидно е изгубил ума си.
И ние мислим така.
Отива на двуседмична спа почивка и получава пълен душевен срив.
Кой, по дяволите, ходи на бани през 21-и век?
Надявам се, осъзнавате деликатността на информацията в това писмо.
Значи е вярно.
Подобно сливане ще ни направи
една от най-мощните финансови компании на Източния бряг.
Нещо, което ще направи богати всички в тази зала.
Включително вас. - Чуваме добри отзиви.
Работата ви по акаунта "Рейнолдс" беше блестяща.
Разбира се, Комисията по ценните книжа ще иска свободен достъп до сметките ни.
Със сигурност ще изкарат някакви нарушения.
Наистина пи мислехте, че няма да разберем?
Не знам за какво говорите.
Вярвате ли, че съществува номер, който не сме пробвали?
Ей Пи Ар
Това е аматьорско.
Може ли да ви попитам нещо, г-н Локхарт?
Навирали ли са ви 30-сантиметров черен чеп в задника?
Затвор, г-н Локхарт.
Много сте загазили.
Ако случаят беше такъв, вече щяхте да сте ме предали.
Затова мисля, че Комисията е подгонила някой по-висшестоящ.
Примерно някой от борда.
Или някой, който е видимо лабилен психически.
Искаме да отидеш в Швейцария и да ни доведеш г-н Пемброук.
Разбираш ли, сливането не може да стане без подписа на г-н Пемброук
върху някои юридически документи.
Не съм толкова близък с него, колкото беше Морис.
Зарежи го.
Морис беше добър брокер, надежден човек. Бог да го прости.
Но не беше далновиден.
Някой трябва да поеме отговорност.
Джош, пак съм аз. Токийската борса затваря след час и половина.
Продай дяловете ни в "Баниън" и купи пут опции в "Гленко".
изпращам ти подробностите. И ми звънни.
Мразя да оставям такива съобщения.
На лечение ли идвате?
Не, на посещение.
Може ли?
Може.
По-млад сте от повечето ми пасажери.
Често ли карате хора до санаториума? - Постоянно.
Всяка седмица вземам богати хора от влака
и ги качвам в планината.
Само богати хора, а? Сигурно е скъпо.
Богаташите си имат богаташки проблеми. Аз се задоволявам с простичък живот.
Нима? Нямате ли амбиции? Просто возите хора нагоре-надолу?
Повечето остават там. - Защо?
Сигурно им харесва. - По дяволите!
ПРАЗНА БАТЕРИЯ - Не си падам по бани.
Работя за насъщния, също като баща си.
Един син се учи да е мъж от своя баща. Прав ли съм?
Не знам.
Не израснах с баща си.
Колко време ще отсъстваш? - Само няколко дни. Отивам по работа.
Не изглеждаш добре.
Добре съм. Просто не съм се наспал.
Трябва да си почиваш.
Все казвах на баща ти да си почива...
Но той не ме слушаше. - Бил е слаб.
Ти не го познаваше. - И чия е вината за това?
Щастлива ли си тук? Грижат ли се добре за теб?
Хората идват тук, за да умрат. От какво да съм щастлива?
Повишиха ме.
Когато се върна, ще мога да те преместя на по-хубаво място.
Някъде близо до плажа.
Ти няма да се върнеш.
Ще се върна, разбира се.
Поредната балерина?
Тя не е като другите.
Защо? - Живее като в сън.
Но тя танцува.
Да, защото не знае, че сънува.
Мили хора.
Да.
Между селяните и хората от санаториума винаги е съществувала омраза.
Защо?
Дълга история.
Колко старо е това място?
Основите са от времето на бароните.
Векове наред земята и всичко на нея са били на едно семейство.
Фон Райхмерл.
Какво е станало с тях?
Интересна история.
Последният барон бил толкова обсебен от чистотата на родовата кръв, че решил,
че само сестра му е достатъчно чиста, за да му роди дете.
Когато църквата забранила съюза им, той се отрекъл от Бога.
Сигурно са го приели добре. - О, да.
В нощта на сватбата селяните нахлули,
вкарали барона и съпругата му в катакомбите
и го накарали да гледа как я изгарят жива.
След това запалили замъка и го сринали.
Ужасна история.
Да. Но е станало преди 200 години.
Оттогава много неща са се променили.
Максимум 20 минути. - Не бързайте.
Добре дошли!
Какво обичате? - Идвам при ваш гост, Роланд Пемброук.
Съжалявам, свижданията приключиха.
ВРЕМЕ ЗА СВИЖДАНИЯ 11:00 - 15:00
Идвам отдалече. Може би ще направите изключение.
Не правим изключения.
Може ли да говоря с управителя?
Подпишете се тук, моля.
Благодаря, г-н... Локхарт.
Ще видя какво мога да направя.
Тук няма сигнал. Част от лечението е.
Ще свикнете. - Кажете З-буквена дума за "амнистия".
Не знам. - Освобождение.
Не, буквите са 12. - Опрощение.
Да!
Обичате ли ребуси? - Не особено.
Може ли топката?
Благодаря.
Сестрата ви е обяснила,
че времето за свиждания приключва точно в 15:00.
Да. Но сте наясно,
че г-н Пемброук е изпълнителен директор на голяма финансова компания.
Затова се надявах, че ще направите...
...изключение.
Витамини.
За да помагаме на хората, които идват тук,
трябва да пазим силите си.
Мога ли да попитам за какво се отнася?
Въпросът е служебен. Нямам право да навлизам в детайли.
Разбира се. Но дано и вие разбирате, че ние също имаме своите правила.
Лечебният процес е по-ефективен,
когато стресът от модерния свят е строго ограничен.
Директор Волмер държи на това.
Чистотата път към здравето Хайнрих Волмер
Водолечение? - Точно така.
Да бият толкова път само заради водата!
Санаториумът е построен върху древен водоем,
притежаващ уникални подмладяващи качества.
Възстановен е.
След пожара.
Да.
Историята е пълна с мракобесие.
Ако напишете бележка,
с радост ще я предам на г-н Пемброук.
Г-н Питърсън?
Разбирам, че работата ви е важна
и очевидно сте много зает човек.
Но ако намерите време между джакузито и водната аеробика
да информирате г-н Пемброук, че има посетител
с извънредно спешна информация лично за него,
ще бъда благодарен.
Но ако искате да напиша бележка, която да пъхнете под вратата
при нулев шанс той да я види преди сутрешния масаж,
боя се, че няма да стане.
Изминах 6500 км, за да дойда дотук.
Довечера има полет до Ню Йорк и възнамерявам двамата да бъдем на него.
Възнамерявате да върнете г-н Пемброук в Ню Йорк?
Проблем ли е?
Разбира се, това изцяло зависи от г-н Пемброук.
Той е пациент, а не затворник.
Той ще бъде на процедури до 19:00.
Ако дойдете тогава, ще уредя да се видите.
Благодаря за разбирането.
Тръгвате ли си вече? - Какъв хубав младеж!
Къде е приятелят ви? - Кога е последният влак за Цюрих?
В 22 ч. - Към хотела. Трябва да се обадя.
Хубаво момиче.
Мамка му!
Колко време ще отсъстваш?
Само няколко дни.
Някой друг ли чакаме?
Няма друг.
Добре ли спахте?
Не помня някога да съм спал по-добре.
От планинския въздух е.
Г-н Локхарт...
името ми е Хайнрих Волмер. Директор съм на този санаториум.
Откога съм тук? - От три дни.
Господи!
Може да се считате за късметлия. Кракът ви беше счупен.
Чувствам се отчасти отговорен за това.
Местните ме карат да изтребя елените,
но не ми дава сърце да убия невинните създания.
Все пак те са били тук дълго преди нас.
Трябва да се обадя в Ню Йорк.
Позволих си да уведомя офиса ви за злополуката, ако това ви тревожи.
Те се съгласиха, че бизнесът може да почака, но здравето ви не.
Ханк Грийн е казал това?
Дори шефът на крупна финансова къща на Уолстрийт
не може да оспори последствията от тежка автомобилна катастрофа.
Тук нямаме много посетители.
Повечето ми пациенти са постигнали невероятни неща.
Натрупали са огромни състояния, управлявали са империи,
но на ужасна цена.
Те нямат близки хора.
Г-н Пемброук е късметлия. Има вас.
Опитайте се да се отпуснете.
Починете си добре.
В подножието на Швейцарските Алпи сте, едно от най-красивите места на света.
Приемете го като принудителна ваканция.
Макар че вие, американците, не сте много по ваканциите, нали?
И помнете, тук сте на високо.
Трябва да се аклиматизирате, затова непременно пийте много вода.
Повярвайте, в добри ръце сте.
Изгубихте ли се?
Да.
Предполагам. - Къде трябва да отидете?
Не знам. - Име?
Пемброук.
Роланд Пемброук.
Ето. Пемброук. Стая 609. Парна баня.
Разбира се.
Г-н Пемброук, парните бани са натам.
Не може да влезете там.
Не и в този вид.
Пемброук?
Вие сте г-н Пемброук, нали? - Познаваме ли се?
Казвам се Локхарт. Г-н Грийн ме праща.
Мислех, че ще пратят Морис. - Морис е мъртъв.
Получи инфаркт.
Дойдох, за да ви върна в Ню Йорк.
Искате да си тръгна? - Само за няколко дни.
Боя се, че не мога. - Защо?
Не съм добре. - Изглеждате ми съвсем добре.
Защото сте сляп.
Какъвто бях и аз.
Но скоро ще прогледнете. Уверявам ви, тук ще се погрижат добре за вас.
Аз не съм пациент. - Какво ви е на крака?
Г-н Пемброук, ситуацията в Ню Йорк е сериозна.
Това вече не ме интересува.
Директорът казва, че не бива да се вълнувам от бизнес въпроси.
Запознахте ли се с него? - Тази сутрин.
Той е страхотен човек. Добър човек.
Не като другите лекари. - Г-н Пемброук...
Тази мания по кръвта. Те са в пълна заблуда. Знаете ли, че тялото е 65% вода?
Течностите ни трябва да бъдат пречистени.
Изтече слух, че сливането е пред провал.
Акциите ни се сриват. - Локхарт?
Да не си роднина на Хенри Локхарт?
Баща ми.
Познавахте ли го? - Започнахме заедно.
Случилото се с него беше ужасно.
Казаха, че в колата му имало момченце.
Честно казано, не помня добре.
Не заслужаваше това, което му сторихме.
За какво говорите? - Той беше честен човек.
А ние го съсипахме заради това. - Ежедневно някой бива прецакван.
Човек или е способен да оцелява, или не.
Ти явно си способен.
Затова ли дойде чак дотук? От амбиция?
Значи си по-зле от всички нас.
За какво говорите?
За болестта.
Баща ти прозря истината дълго преди нас.
Безсмислието на цялото начинание.
Ние извършихме ужасни неща.
Толкова ужасни неща.
По колко се търгуват?
Какво? - Акциите! Каква им е цената?
8.50 при затварянето на борсата в петък. - Паразити.
Сигурно е паднала още повече.
Загрижени сме за здравето ви, г-н Пемброук.
Само няколко дни. В някои сметки има несъответствия,
които трябва да се изяснят, преди да извършим сливането.
И явно някой трябва да поеме отговорността.
Нещо такова.
Тогава ще си събера нещата.
Трябва ми кола до гарата.
Ще повикате ли, моля? - Ще видя какво мога да сторя.
Ето тук баронът е обесил свещеника.
Моля? - Виждате ли?
Църквата е била ето там,
където е тази странна постройка. Сигурна съм.
Хора са идвали отдалече заради чудесата на светената вода.
Някои неща не се променят. - Колко прекрасно!
Но и ужасно. Подобна жестокост.
Така става, когато се жениш за сестра си.
Сестра?
Станало е заради чистотата на кръвта, нали?
Колко вълнуващо! Трябва да проуча въпроса.
Пак сте на крака. Чудесно! Чухме за злополуката.
Американец сте, нали, г-н... - Локхарт.
Франк Хил. От Стокхолм. А това е г-н Наир от Лондон.
Но родом от Бомбай.
Запознали сте се с г-жа Уоткинс, нашият любител историк.
Разбира се, простете. Виктория Уоткинс. 40 години в "Ксерокс".
Седнете при нас. Трябва ни четвърти.
Пазете се, той е брамин и мами.
От устата на рисков капиталист това е комплимент.
Всъщност, връщам се в Ню Йорк с г-н Пемброук.
Значи той...
...е по-добре?
Достатъчно добре.
Това е чудесна новина.
Нали така, г-н Наир?
Чудесна новина.
Г-жо Уоткинс, имате процедури. - Разбира се.
Беше ми приятно, г-н Локхарт. Приятен път.
Има нещо във водата ли?
На дъното.
Нищо не виждам.
Боля ли?
Не си спомням.
Така е по-добре.
Видях ви.
Преди.
Пациентка ли сте?
Много по-млада сте от останалите.
Директор Волмер казва, че съм специален случай.
Ами вие?
На лечение ли сте тук?
Не. Всъщност, точно си тръгвам.
Никой не си тръгва.
Какво искате да кажете?
Защо да си тръгват?
Разбирам мисълта ви.
Постигнахте ли целта на идването си?
Дойдох, за да върна един човек в Ню Йорк.
Да, постигнах я.
Той иска ли да си тръгне?
Не особено.
Тази песен, която пеехте.
Къде я научихте?
Вече трябва да вървя.
Как се казвате?
Хана.
ВРЕМЕТО ЗА СВИЖДАНИЯ ЗА ДЕНЯ ПРИКЛЮЧИ
Г-Н Пемброук?
Къде е Пемброук?
Къде е пациентът, който беше в тази стая?
Мислех, че вие сте Пемброук.
Знаете ли с какво са лекували някога стомашни неразположения?
С поставяне на пиявици.
При тази диагноза винаги съм съчувствал на пиявиците.
Г-н Локхарт, заповядайте при нас.
Есетрата е превъзходна, освен ако не предпочитате еленско.
Не можех да го оставя да се похаби. - Къде е Пемброук?
За жалост, състоянието на г-н Пемброук рязко се влоши.
Боя се, че разговорът ви за бизнес му е навредил.
Но нищо. Поставихме го на нов етап от лечението.
На мен ми се стори здрав. - Но вие не сте лекар.
Може би е време за второ мнение. - Това зависи от г-н Пемброук.
А него го няма. Откакто съм дошъл, вие ме размотавате.
Ще ви помоля да не повишавате глас. - Не искаме да тревожим клиентелата?
Г-н Локхарт, последната ми мисъл е да ви размотавам.
Единствената ми грижа е добруването на пациентите ми.
Лошо е за бизнеса, ако те започнат да оздравяват. Прав ли съм?
Какво намеквате?
Хората плащат луди пари за какво? За вода?
Какви са ви разходите? - Това не е ваша работа.
Не искам да намесвам адвокати, но дойдох да върна Пемброук в Ню Йорк
и ще го направя, дори да трябва да го цапардосам
и да го извлека оттук за косата.
Добре ли се чувствате? Изглеждате бледен.
Добре съм.
Кървите. - Какво?
Поседнете.
Няма данни за сътресение.
Главоболия, халюцинации? - Не.
Облечете се.
Пиете ли водата? - Да.
Добре. Непременно пийте.
След катастрофата си позволих да направя някои изследвания.
Хана. Нали?
Да. Тя е много специален случай.
В какъв смисъл?
Когато е била малка, е преживяла сериозна травма.
Развитието й бе забавено.
Хана проговори едва на 11 години.
Моля ви, разберете, г-н Локхарт...
Тя ми е като дъщеря.
Но сега сме тук, за да говорим за вас.
В течностите ви има дисбаланс. Преумора в главните органи.
Изтощена имунна система.
Редица показатели, които ги има и у повечето пациенти,
но ще призная, че никога не съм виждал толкова напреднал процес
у толкова млад човек.
Така ли?
Кажете ми,
кога за последен път сте се чувствал истински добре?
Преди да дойдете, кога за последно сте спал до сутринта?
Умът може да излъже,
но тялото - не.
Бих искал да ви помогна.
Това, което предлагаме, е обикновен процес на пречистване.
Далеч от напрежението на модерния свят. Завръщане в едно по-простичко време.
Г-н Пемброук няма да е годен за път до ден-два.
И ако желаете, аз бих ви препоръчал процедури.
Ще говоря с дежурната сестра и може да започнем още тази вечер.
Щом мислите, че е необходимо.
Добре.
Грета?
Роланд ПЕМБРОУК
Имате късмет, г-н Локхарт.
Веднага ще ви включим.
"ФР".
Фон Райхмерл.
Открили са го при реконструкцията.
Значи е бил на барона?
Всъщност, на баронесата. Ванеса Фон Райхмерл.
Била болнава.
Баронът бил обсебен от идеята да намери лек.
Всъщност, първи той открил лечебните свойства на нашата вода.
Пожертвал всичко.
Явно много я е обичал.
Да. - Като сестра.
Историята има право да го съди от морални съображения.
Но като човек на науката аз не мога да не му се възхищавам.
Дежурната сестра ще ви съпроводи до изолационното ни крило.
Благодаря.
Г-н Локхарт...
Ако обичате.
Просто за да следим състоянието ви.
ВИКТОРИЯ УОТКИНС
Готов ли сте, г-н Локхарт?
Тогава да започваме.
Животът на планетата ни се е зародил във водата.
Ние прекарвате първите 9 месеца от живота си във вода.
Телата ни се състоят предимно от течност.
Тази камера за сензорна депривация стимулира завръщане
към онова ембрионално състояние.
Приемете го като пречистване на ума, не само на тялото.
Някои пациенти получават ускорен пулс,
видения...
... дори първични спомени.
Но бъдете спокоен, просто така токсините напускат организма.
Отдайте се напълно на процеса
и ще видите резултатите.
Наблюдавайте го. - Да, господине.
Г-н Локхарт, процедурата продължава 30 минути.
Ще ви наблюдавам оттук. Ако има проблем, почукайте по капака.
Върни се!
През последните 5 дни настана колапс. Дау Джоунс се срина с 508 пункта,
а паниката, разтърсила Уолстрийт, заличи над една трета от печалбите
на петгодишния бичи пазар. И над половината само за един ден.
Президентът на Нюйоркската фондова борса Джон Фелан
се опита да успокои инвеститорите.
Татко?
Татко!
Г-н Локхарт, добре ли сте? - Пуснете ме.
Запазете спокойствие. - Съжалявам. Машината се е повредила.
Във водата има нещо.
Има нещо в шибаната вода.
Във водата няма нищо, г-н Локхарт.
Но аз ги видях. - Както директорът обясни,
от процедурата някои пациенти получават видения.
Просто токсините напускат тялото. Всичко е част от лечебния процес.
Сега трябва да си починете. Ще ви заведа до стаята.
Хванах те.
Добро утро, Локхарт. По-добре ли сте?
Ще закусите ли с нас? Кеджерито е отлично.
Не съм гладен.
Трябва да имате сили.
Г-жо Уоткинс?
Онази сграда на мястото на църквата...
За какво се използва сега? - Нямам представа.
Оказахте се прав за барона и сестра му.
Но не затова селяните са изгорили замъка.
Било е заради експериментите. Някакви медицински експерименти.
Баронеса Ванеса Райхмерл Експерименти Трупове Сестра Свещеник Сватба Пожар
Правил ги е върху селяните. Взели да изчезват хора.
Не щеш ли...
по време на оран фермери попаднали на човешки трупове,
обезобразени и съсухрени.
Мумифицирани като египетските мумии.
Той е търсел лек.
Лек? - За баронесата. Била болна.
Разбирам.
ЛЕК - Знаех си, че обичате ребуси.
Разбира се.
Г-жо Уоткинс, време е За процедурата ви.
Сигурен ли сте? Направих тази сутрин. Сигурна съм.
В графика сте.
Днес явно не съм на себе си.
Тук има нещо зло.
Какво е това място?
Съжалявам, не разбирам.
Видях ви с един пациент.
Не. Пациент.
Добре.
Благодаря.
Ще плуваш ли?
Не ми разрешават.
Защо?
Заради състоянието ми.
Мислех, че водата лекува. - Казах ти, аз съм специален случай.
Да.
Колко далече е градът?
На няколко километра.
Пеш ли ще ходиш дотам?
Освен ако не ми дадеш колелото си.
А ти какво ще ми дадеш?
Беше на майка ми.
Очите й са затворени.
Да, тя сънува. Но просто не го знае.
Какво ще стане, ако се събуди?
Не знам.
Майка ми така и не довърши историята.
Е, имаме ли сделка?
Как ще го караш?
Може да дойдеш с мен.
Не ми разрешават.
Винаги ли правиш само това, което ти е разрешено?
Спокойно.
Идваш ли?
Искаш ли бира?
Не знам. Искам ли? - Не знам какво искаш.
Добре. Ако и ти пиеш.
Още ли сте тук?
Мислех, че сте само на посещение. - И по-добре сте изглеждали.
Вие също.
Как е колата? - Тя беше пълна бракма.
Санаториумът ми даде достатъчно, за да си купя нова.
Така че...
За всичко си има причина.
Много пиеш.
Надявам се, че няма да караш.
Вие от санаториума ли сте? - Да.
Тук не идват много пациенти.
Добри хлапета са. Просто им куца възпитанието.
Не уважават традициите.
Тук има ли лекар?
Всички лекари са горе в планината. - А аптекар?
Нещо такова? - Има един Питър, отсреща.
Лекар ли е?
Кажи-речи.
Не ти ли харесва?
Не. - Никога ли не си пила бира?
От колко време си в санаториума?
Откакто се помня. - А семейството ти?
Мама е умряла при пожар, когато съм била малка.
Директор Волмер казва, че татко ще дойде да ме вземе, когато оздравея.
Посещава ли те? - Ще дойде, когато оздравея.
Витамини?
Може ли да опитам?
Добре.
Има вкус на развалени стриди.
Свиква се. С времето.
Може ли да те оставя за малко сама?
Трябва да свърша нещо. Но няма да се бавя.
Добре.
Ехо?
Знаеш ли дали тук има лекар?
Какво рисуваш?
Няма да ви отговори.
Не знае как.
Това е замъкът,
когато са го изгорили.
Внукът ми Вилмош.
Обича страшни истории.
С какво да ви помогна?
Бихте ли ми казали какво пише тук?
За човек ли е? - Да.
Не е по моята част. - Ще ви платя.
Колко е това?
Не много.
Но достатъчно.
Имаш ли тампон?
На приятелката ми й дойде.
Куку. - Може ли да пътува?
Той не е добре. - Тук има и зъбни снимки, напи?
Да. - Какво означават?
Зъбите му падат.
Какво би могло да го причини?
Като изключим предишни заболявания, бих казал...
Хронична дехидратация.
Дехидратация?
Та те постоянно пият вода.
Не съм лекар. А сега ме извинете...
Почакайте.
Експериментите на барона. Открили са трупове в нивите, нали?
Изсушени като мумии.
Може би има някаква връзка.
Баронът е изгорен жив в нощта на сватбата преди 200 години.
Да, но това се случва сега. Хората идват тук заради лека.
Него е търсел баронът. Жена му била болна.
Не е била болна.
Била е безплодна.
Опитвали с години.
Но баронесата все не успявала да износи детето.
Тялото й отхвърляло зародишите, защото били уродливи.
Сега ме извинете.
Трябва да сложа край на мъките на това животно.
Какво й е?
Отишла някъде, където не й е било мястото.
Счупила си крака.
Като вас.
Открих я в една отводнителна канавка,
да пие мръсна вода.
Трябва да се обадя по телефона. В чужбина.
Кредитната ви карта.
Локхарт. - Г-н Грийн.
Къде си, по дяволите? - Имам въпрос.
Пемброук имаше ли предишни заболявания? - За какво говориш?
Преди да дойде тук. Страдаше ли от нещо? Беше ли болен?
Не. Беше маниак на тема здраве. Пиеше сок от кейл, за Бога!
Какво става? Трябваше да се върнеш преди 4 дни.
Да. Но претърпях злополука. - Каква злополука?
Какво? Не разбирам. Казаха, че са ви се обадили.
Никой не се е обаждал.
Сигурен ли сте? - Локхарт, трябва ли пак да изтъквам
важността на това, за което те изпратих? Качи Пемброук на самолета до 24 часа,
или цялата ни фирма отива по дяволите! И ти заедно с нея. Ясно?
Локхарт?
Локхарт!
Трябва да говоря с теб. Каза, че никой не си тръгва. Защо?
Боли ме. - Какво става с тях? - Пусни ме.
Защо не ме пускат при Пемброук? Ти знаеш нещо, нали? - Не.
Какво е това нещо? Какво те прави толкова специална?
Чупка, Адолф!
Ей! - Хайде! Платих си за този танц.
Пусни я! - Връщай се в санаториума, кьопчо!
Не!
Не! Моля те, спри!
Аз не съм пациент.
Хана.
Тя може да прилича на жена, но е още дете.
Невежеството, г-н Локхарт,
е най-големият враг на науката.
Искам да видя Пемброук.
Ще го видите.
Идвате ли, г-н Локхарт?
Нищо не е станало. - Защото пристигнах навреме.
Локхарт беше там. - С нож, опрян в гърлото.
Хана, той не може да се грижи за себе си, камо ли за теб.
Не може да те закриля като мен. - Нямам нужда от закрила.
Имаш, разбира се.
Просто се забавлявахме. Той не е като другите.
Той е млад.
Какво? Какво има? - Нищо.
Дай да видя. Аз съм твоят лекар. Покажи ми.
Не ме докосвай!
Кога ще бъда готова?
Скоро.
Кога? - Търпение.
Ела тук.
Казах, ела тук.
Кажи, не съм ли се грижил винаги за теб?
Скоро ще те излекуват.
И ти ще ми благодариш.
А татко ще дойде ли?
Да.
Почини си, агънцето ми.
Имам проблем със...
Може ли?
Ще го поставя в мляко.
Пемброук Р. ТРАНСФУЗИОННО КРИЛО
Готово.
Г-жо Уоткинс?
Къде е Пемброук?
Вие го отведохте.
В Ню Йорк. - Какво? Не.
Преместили са го. Той е някъде тук.
Казахте ми за експериментите, помните ли?
Вашият ребус? - Обичам ребуси.
Да. - Оставих го за вас.
Ще видите.
Чуйте ме.
Експериментите... мисля, че отново ги правят.
Баронесата е била безплодна. - Не експерименти.
Лечение.
Била бременна в нощта на сватбата.
Преди да я изгорят, селяните изтръгнали плода
и го хвърлили във водоема.
Но детето оживяло.
Тя не знае.
Съжалявам, не разбирам.
Спокойно. - Маркус!
Всичко е наред.
Г-н Локхарт, винаги когато си обърна гърба, вие цъфвате не където трябва.
Изгубих се.
Опитвам се да открия пътя до стаята си.
Тук е забранено да се влиза. Навсякъде го пише.
Надали сте попаднали тук случайно.
Какво точно търсите?
Имах проблем с един зъб.
Зъб?
Но вече съм по-добре. Моля да ми покажете накъде е стаята ми.
Глупости. Не можем да допуснем да получите инфекция.
Позволете ни да се погрижим за вас.
Та нали... все пак затова сте тук.
Д-р Бренан има грижата за стоматологичните нужди на пациентите.
Съжалявам.
За Хана.
Няма да се повтори.
Кажете,
какво правихте в града?
Просто пихме бира.
Какво правите? Пуснете ме!
Правим го за ваша безопасност.
В това заведение не вярваме в химическата анестезия.
Нечистотиите потискат лечебния процес.
Но ще се уверите, че при добра концентрация
умът може да превъзмогне и най-силната болка.
Доверие, г-н Локхарт.
Ако си нямаме взаимно доверие, как ще мога да ви помогна?
Г-жо Абрамов, радваме се, че сте тук.
Колко време ще ни гостувате? - Само две седмици.
Взех твърде много багаж. - Глупости.
Ще се изненадате как лети времето в това заведение.
Какво ви е на лицето? - Просто карай!
Завързаха ме и ми извадиха зъба.
Заплашиха ме. - Защо биха го направили?
Защото знам какво вършат.
Там има зала с тела, плуващи в аквариуми като опитни животни.
Това са сериозни обвинения.
Ами да.
Директор Волмер е уважавана личност.
Санаториумът е важен за местната икономика.
Заведете ме там и ще ви покажа какво видях.
Имате ли лични документи?
Не, те ми взеха всичко.
А мога ли да говоря с някой,
който да потвърди самоличността ви? Някой роднина?
Разбирате необходимостта да проверим кой сте.
Обадете се в офиса.
Добре.
Искате ли кафе или чай?
Имате ли нещо по-силно?
Разбира се.
Бъдете сигурен,
ще разнищим тази история.
Благодаря.
Г-н Локхарт, разтревожихме се за вас. - Не се приближавайте!
Ваш пациент ли е? - Да.
Не съм пациент. Преживях катастрофа.
Подписахте документа за хоспитализация. Ето го.
Глупости!
Предупредих ви, че може да имате халюцинации, помните ли?
Страничен ефект от очистването от токсини.
И кракът ми ли е халюцинация?
Г-н Локхарт нарушава реда от самото си пристигане.
Открадна поверителни здравни досиета,
нападна един от стоматолозите ни и заплаши г-н Пемброук.
Никого не съм заплашвал!
Думите ви дословно са били:
"Ако трябва, ще го цапардосам и ще го извлека оттук за косата."
Изпратиха ме тук, за да върна Пемброук в Ню Йорк!
Според вашия работодател г-н Грийн
в момента сте разследван от Комисията по ценните книжа.
Вие сте от тях. - Чуйте се само.
Вие не сте добре. - Престанете да го повтаряте!
Нека ви помогнем. - Назад!
Знам за експериментите. За барона и жена му.
Той доста общуваше с г-жа Уоткинс. - Коя е тя?
Преди да дойде тук, е била въдворена в психиатрия.
Останалите я търпят от учтивост,
но явно заради състоянието си г-н Локхарт се е поддал на интригите й.
Знам какво се опитвате да направите. Всички вие.
Опитвате се да ми внушите, че съм луд.
Виждал съм го и преди. Не е необичайно.
Някаква дълбока травма от детството изплува на повърхността,
Нещо, от което пациентът бяга през целия си живот.
Във вашия случай бих казал, че е чувство на вина
за смъртта на баща ви.
Откъде знаете за това? Не съм ви го казвал.
Не беше нужно.
Затова дойдохте тук, нали?
Аз го видях.
Пемброук е мъртъв.
Това ли било? Злият лекар, който избива пациентите си?
Точно така. - Тогава да се допитаме до г-н Пемброук.
Познавате ли този човек?
Той се опита да ме отведе против волята ми.
Пемброук? - Дръжте го далеч от мен.
Бяхте мъртъв. - Ще предявите ли обвинение?
Няма да е нужно. Г-н Локхарт не е престъпник.
Той е пациент.
До членовете на директорския борд.
Вие ме пратихте тук с конкретна цел.
Да отведа един човек против волята му
и да го върна във вашия свят.
Но сега си давам сметка, че не това е причината да съм тук.
Във всеки от нас се крие болест.
Стараем се да отричаме съществуването й,
тънейки в лъжи
и заблуди.
Докато един ден тялото не се разбунтува срещу ума и не изкрещи:
"Аз не съм здрав човек."
Човек не може да си затвори очите пред истината.
Той не може доброволно да се върне в мрака,
нито да ослепее, когато има дара на зрението,
както и не може да стане нероден.
Мамка му!
Хана!
Не се доближавай! - Хана...
Да бягаме! - Казах, назад!
Така, всичко е наред. Приятен апетит.
Хана? Какво си направила?
Какво се случва с мен?
Спокойно. Всичко е наред.
Оставете я на мира! - Не я ли разстроихте достатъчно?
Придружете пациента до стаята. - Не съм ви шибан пациент!
Хайде!
Писна ли ви от недъгави и старци? Пробвайте се с мен!
Достатъчно! Г-н Локхарт, явно сте силно разстроен.
Елате с мен в кабинета ми, за да обсъдим тревогите ви.
Не. Ще говорим тук.
Пред всички. - Не мисля, че е разумно.
Той ви разболява.
Това място ви разболява!
Причината е водата.
Г-н Локхарт. - Видях мумифицираните трупове!
Погледнете се! Зъбите ви падат!
Умирате, а не се усещате! - Но аз съм тук заради лека.
Няма никакъв лек!
Не разбирате ли? Той е този, който ви разболява!
На вас ви няма нищо! - На ваше място не бих го правил.
Няма ви нищо.
Да.
Да!
Точно така! Изправете се!
Хайде! Да!
Ставайте!
Той ви разболява!
Точно така, хайде.
Точно така!
На вас ви няма нищо!
Аз не съм добре. - Аз не съм добре.
Аз не съм добре.
Какво правите?
Пуснете ме!
Не. Не!
Пуснете ме! Помогнете ми! Помощ!
Пемброук.
Какво са ви сторили?
Да са ми сторили?
Никога не съм се чувствал по-добре.
Успокойте се, г-н Локхарт. Скоро всичко ще свърши.
А, да. Забележителни създания.
Другаде този вид живее най-много до десетина години.
Но тук, в нашия водоем,
те изкарват до 300.
За човешкия организъм
ефектът от водата може да е токсичен, както сте констатирали.
Освен ако не е добре филтрирана, разбира се.
Баронът изобретил този процес.
Използвайки телата на крепостните селяни,
той успял да дестилира водата
до животворната й есенция.
Разбира се, платил ужасна цена за своята изобретателност.
Грешката му била, че използвал субекти против волята им.
За щастие, времената се промениха.
Последните 200 г. са най-продуктивните в човешката история.
Човек се освободи от Бога,
от йерархията, от всичко, давало смисъл на живота му,
докато му остана да се кланя пред празния олтар на амбицията си.
Затова идват тук.
Хората като вас.
Прав сте, г-н Локхарт. Никой не си тръгва.
Но това, което не разбирате, е, че никой не го иска.
Знаете ли кой е лекът за човешкото заболяване?
Болестта. Защото само тогава има надежда за лечение.
Не разбирам.
В продължение на толкова години се опитвах да те предпазя
от покварата на външния свят.
Но макар и парадоксално, трябва да благодарим на приятеля ти Локхарт.
Ти вече си жена.
Но аз не съм здрава.
И аз винаги ще съм тук, за да се грижа за теб.
Тя се събуди.
Ти ме накара да вярвам, че един ден ще си тръгна оттук.
Защо някой би искал да си тръгне?
ФР
Какво има?
Ела.
Какво е това място?
Тук ти бе сътворена.
Не искам.
Знаеш ли, изглеждаш досущ като нея в нощта на сватбата й.
ТЯ НЕ ЗНАЕ
Нощта, в която ми я отнеха.
Селяните изтръгнали плода и го хвърлили във водоема.
Но детето оживяло.
Моля те, недей. - Не се страхувай.
Скоро отново ще сме семейство.
Както ни е отредено.
Спокойно. Сестра ми също се съпротивляваше в началото.
Но след известно време й хареса.
Толкова пъти се опитваме да създадем нещо чисто.
Това нещо бе ти, любов моя.
А сега...
... ще започнем отначало.
Толкова дълго чаках.
Толкова дълго.
Той ще те има. Нали?
Да.
Не можете да я държите тук вечно.
Нима?
А какво я чака навън според теб?
Тълпи от хора като теб ми поверяват жалкия си живот.
Тя е ваша дъщеря.
А ти какво си обичал?
Какво си пожертвал?
Ето това може да предложи външният свят.
Прав сте.
Не.
Пожар!
Всичко, което създадох, беше заради нея.
И мислиш, че ще оставя някой като теб да го унищожи?
Татко?
Хана.
ВРЕМЕТО ЗА СВИЖДАНИЯ ЗА ДЕНЯ ПРИКЛЮЧИ
Великолепно, нали?
Локхарт!
Време е да тръгваме.
Добре ли сте? - Господи!
Спокойно.
Локхарт? - Божичко!
Какво си направил?
Къде е Пемброук?
Отиде си. - В какъв смисъл?
Влизай в колата.
Дойде, за да изпълниш една задача, помниш ли?
Влизай в колата.
Чу ли какво казах?
Побърка ли се?
Всъщност...
... чувствам се много по-добре.
Къде отиваш, по дяволите?
Локхарт! Локхарт!
Превод: МАЯ ИЛИЕВА