Боже, какви нахлувания.
- Ей, ти, стар пръч, по-добре гледай къде вървиш.
- Ти, малко копеле. - Хайде, човек, трябва да вървим.
- Не, този стар пръч няма да ме обижда на моя територия.
- Моля, моля.
По дяволите!
- Остави този стар човек на мира.
Хайде, трябва да вървим.
- Няма да го направя, ще счупя ръката на това малко копеле.
- Ще те убия, Старец.
- Благодаря за ножа, копеле.
Хей, хлапе, какво си ти?
Исусе, трябва да те заведем в болница.
Как се казваш?
- Без полиция, без полиция. - Добре. Добре.
Добре, скъпа.
Това ще те заболи много и съжалявам.
Добре е. Добре е. Добре е.
Шшш. Шшш. Шшш.
Да, да.
Това е. Това е.
Добре. Добре.
- Кой си ти? Къде съм?
Виж, не знам кой си.
- Хей, хей, хей. Да започнем с името ти.
Не прави така, ще разкъсаш шевовете.
Боже, не е най-добрата ми работа,
но тези ръце не са това, което бяха.
Как се казваш?
- Казвам се Джоуи. - Джоуи, добре.
Загубил си много кръв, трябва да си в болница,
но каза, че не искаш полиция, затова сме тук.
Теб те нападна банда снощи.
За какво те преследваха?
- Виж, добре, много ме боли тук.
- Имам малко Окси, останало от
операция преди няколко години.
Изтекло е, но няма да ти навреди.
Мога да ти направя яйца.
Наистина трябва да хапнеш
нещо, за да си върнеш силите.
Чакай, чакай. Не, не, не, не, не, не.
Какво правиш?
Не, трябва да си починеш и да спреш с глупостите.
- Не те познавам.
Не знам какви са ти мотивите.
Боже, за всичко, което знам,
можеш да си просто някакъв
стар, който се опитва да се
добере до моя - - Исусе Христе, Джоуи.
Нараниха те снощи, виждам го.
Носих те на ръце дотук, сложих те
на този диван, заших раната ти,
спрях кървенето и ти изцапа дивана ми.
- Извинявай. - Харесвам този диван.
Ето, вземи тези.
- Мога ли поне малко от водката да го изпия?
- Не, не можеш.
Алкохолът разрежда кръвта ти,
и това е последното, от което имаш нужда сега.
Виж, ще ти направя някои Girl Scout яйца, добре ли си?
И ако спреш да бъдеш задник, ще ти навия цигара.
Трябва да се изправиш малко тук, дай ми-
- Не, справям се. - Добре.
- Какво е това? - Нарича се храна.
Ще ти кажа,
твоят генерация може да бъде толкова несъобразителна понякога.
Ето, дай ми.
- Виж, съжалявам.
Просто не съм свикнал да ми помагат
или да се грижат за мен, наистина.
- Казах ти, престани да казваш, че съжаляваш
и престани да бъдеш такъв задник.
- Какво нарече тези?
- Наричат се яйца на Girl Scout.
- Добре са. -
- Може ли малко вода?
Благодаря.
Благодаря също, че ме заши и,
нали знаеш, погрижи се за мен.
- Това е доста силно, може
би трябва да внимаваш.
Така че, за какво беше всичко снощи?
- Някои хора просто искат да наранят другите.
Това са те, това правят.
- Беше ли дете с татуировка на гола жена,
Видях, че си го взе от татуировка със стик и поке?
- Защо е отворена входната врата?
Не я затворих снощи.
Имах други неща на ум.
- Ти ли седиш на този стол цяла нощ и ме гледаш?
- Ще ми го подадеш ли?
В наше време имахме име
за хора, които не подават.
Наричахме го Богард.
Знаеш какво е Богард, нали?
- Не.
Идва от Хъмфри Богард.
Нямаше нищо общо с марихуана
тогава, но Боги винаги говореше.
Държеше цигарата точно тук в
устата си, като тази, и говореше така.
Да.
- Ще го запалиш ли или ще го Богард-иш?
- Как си всичко? - Добре съм.
- Ще се върна след малко.
Обичайното?
- Вече закусих, но благодаря.
Единадесет часа е.
Исусе, изглеждаш ужасно.
- Ще стоиш ли там и ще ме зяпаш,
или ще обслужваш клиентите?
А какво още правиш тук?
- Работих двойна смяна. Притеснявам се за теб.
Очите ти са зачервени, явно си пиян.
Не спал цяла нощ?
Поне изглежда, че си се изкъпал този път.
- По дяволите, Пем, просто искам кафето си.
Имах дълга нощ.
Просто искам кафето си сега.
- Какво става с теб?
Мислех, че сме приятели.
Искаш ли да отида на среща с теб?
Искам да кажа, имат кафе и все още има понички,
но те все още са понички.
Искам да кажа, можем да го направим среща.
Спомняш ли си, когато ходехме в казиното?
Как ни изхвърляха, защото печелехме твърде много пари?
- Това е интересно. - Какво е интересно?
- Как помниш нещата.
- Какво имаш предвид? Забавлявахме се.
- Това, което помня, е, че пиеше твърде много.
И около 5:00 сутринта повърна върху слот машината.
- Казах ти, че имам проблем.
- Е, ако под "проблем" разбираш,
че не можеш да пиеш и всичко ти
се връща, тогава да, имаш проблем.
- Защо си такъв?
- Слушай, имам въпрос. - Може ли първо да ми отговориш на моя?
- Знам, че районът върви надолу от известно време.
Знаеш ли Джейк, момчето на Рики?
- Беше нападнат миналото лято и попадна в болницата.
- Да, все още не може да ходи без помощ.
- Защо го нападнаха?
- Не знам, някаква инициация на банда.
- Един от тях имаше ли татуировка на гола жена?
- Много въпроси задаваш днес.
Сигурен ли си, че си добре?
Днес нещо не си наред.
- Погледни, къде мога да намеря Джейк?
- При баба му.
Искам да кажа, Рики е отзад, можеш да го попиташ.
- Да. Да.
- Кой, по дяволите, си ти?
- Госпожо, дошъл съм да говоря с детето на Рики.
- Днес няма да говориш с никого.
Събуди ме от сън.
Рики каза, че мога да говоря с Джейк.
Сега, няма да се бавя, просто ми трябва малко информация.
- Знаеш ли какъв сън сънувах?
Включваше Дензъл.
Не съм усещала докосването на мъж от 20 години, а
ти идваш и чукаш на проклетата ми врата точно
когато Дензъл започна да ме кара да се чувствам добре.
- Погледни, трябва ли да се обадя на Рики или ще ме пуснеш вътре?
- Каквото те възбужда, махай се от проклетата ми веранда
- Добре, ще се върна при Д.
- Джейк?
Джейк, приятел съм на баща ти.
Е, познат съм му.
Ям в закусвалнята, където готви.
Имам няколко въпроса за инцидента ти.
- Инцидент?
Какъв инцидент?
- За нападението ти.
- Най-накрая, някой друг освен прасето, което ме интервюира,
иска да го нарече каквото е.
- Слушай, беше банда момчета
и един или повече от тях имаха татуировка на гола жена
на рамото.
- Кой си ти?
- Просто човек, търсещ отговори.
- Слушай, Старец, всички търсим отговори.
Защо съм в тази проклета количка?
Защо се изхождам в торба?
Защо ме нападнаха група наркомани?
Защо баба ми се моли на Бог, който би позволил това?
- Слушай, синко, нямам тези отговори,
но тези хулигани все още са навън
и все още нараняват хора.
Трябва да спреш да се питаш, \"Защо това се случи на мен?"
и си задай въпроса какво можеш да направиш, за да ги спреш.
- Какво мога да направя?
Можеш да ми кажеш всичко, което знаеш за тези копелета.
- И после какво?
- Ще изчистя боклука.
- Мръсен старец.
- Хей, всички да станат.
Всички да станат веднага!
- Хей, хей. Къде отиваш, бейби?
Няма нужда да ходиш никъде.
Защо не довършиш това, което започна снощи?
Йо, и аз те мразя.
- Хей! - Какво, по дяволите?
- Хей! - Хей!
Махни си мръсните ръце от брат ми, Дебелани!
Сега!
- Къде са РД и Брусъра?
- РД е в ваната.
Брусъра не се появи снощи.
Какво ще правим с този стар пръч?
Не може да ни обижда така.
Виждаш ли лицето ми? - Да. Виждам лицето ти.
Видя го снощи.
Добре ли си?
- И какво от това?
Намери този човек.
Не може да е нещо важно,
но можеш да поискаш уважение от него.
Събери всички.
Купонът свърши, госпожо. Махай се оттук!
- Ало? Хари?
Сам? Сам?
Хубаво е да те чуя.
Аз съм. Слушай, Хари там ли е?
- Сам.
- По дяволите, човече. Остарял си.
Какво става?
Как си?
- Хубаво е да се видим отново.
- Да, отдавна не сме се виждали.
- Да, дойдох да говоря с баща ти.
Къде е Хари?
Той е тук, разпръсна пепелта му в полето там
и под тази клена.
Той обичаше тази ферма.
Тя му носеше утеха.
След войната, нямаше много неща
които да го донесат до ниво на мир.
Мама направи това преди да си отиде.
- Страда ли? - Мисля, че да.
Имаше рак,
Но ти знаеш, Попс беше силен и упорит.
Роден е през 40-те, както и ти.
Хората се променят, времената се променят.
- Кога се случи това? Защо не ми се обади?
Защо той не ми се обади?
- Попс да ти се обади за нещо?
Умря, чувствайки, че ти дължи нещо.
- Той не ми дължеше нищо.
Искам да кажа, че да служа с него беше връх в живота ми.
Той беше единственият ми приятел.
- Виж, той беше благодарен. Аз съм благодарен.
Ако не беше направил това за него,
сега нямаше да говорим.
- Тогава защо не ми се обади?
- Обадих се.
Обадих се вкъщи.
Обадих се на работното ти място, в магазина,
и в закусвалнята, където ходиш.
- Не съм получил обаждане.
- Сервитьорката в закусвалнята ми каза, че си в затвора.
Да, за около седмица.
Да.
Ти беше пиян и нападна полицай.
Само че беше синът на капитана.
- Да, и този малък гадняр си го заслужаваше.
- Да, виждам, че си дошъл от толкова далеч.
- Беше ли около час път?
- Да.
- Виждам, че си довел и Меги с теб.
Искаш ли да постреляме малко?
- Бих искал.
- Да подредим мишените. Хайде.
- Хари не те ли научи на нищо за това да не се хвалиш?
- Искаше да пропусна нарочно?
- Човече, ръждясваш.
- Може би целите ми трябва да са по-близо.
- Знаеш, че тази пушка може да откъсне човешка глава.
Може би ако беше по-близо.
- Хей, все още работиш с коне и добитък?
Завършил си ветеринарна медицина, нали?
Имаш ли антибиотици или
болкоуспокояващи, които мога да взема?
Може би някои превръзки?
- В беда ли си?
Не съм те виждал 10 години.
Татко те обичаше, аз също те обичам.
- Не съм аз в беда.
- По дяволите, човече, къде, по дяволите, е той?
Кара ме да се бия с комари,
и най-лошото е, че губя.
- Същото всяко време, когато сме навън.
- Човек, просто съм уморен от това да бъда
- Той вече се приближава.
Спокойно.
- Човече, знам, че не си изял
цялото това проклето парче наведнъж.
Отсега нататък ще го наричаме Едно Хапка.
- Е, как сте, вие, загубеняци?
- Ти донесе кокаина?
- Мислиш ли, че съм дошъл тук да играя
проклети игрички с вас, проклети педерасти?
- Слушай, ти, педераст.
Сега говорим сериозно.
Ела тук, деца.
Има нещо, което трябва да видите.
Ела.
- Хей, наркоман.
Хей.
Наркоман.
Хей!
Махай се от колата ми.
- Две Помпи, разпознаваш ли тази
курва в багажника с куршум в главата?
- По дяволите, не знам, човече.
- Извинявай?
- Половината ѝ лице е изчезнало.
- Извинете?
Къде, по дяволите, мислите, че отивате?
- Искате ли да ви помогна? - Не.
Какво се случи с главата ти, хлапе?
- Нищо.
Добре, къде бяхме?
Точно така.
- Да, познавам я.
Тя прави секс с Тъпи за кокаин понякога.
- Не, там грешите.
Тя правеше секс с Тъпи за кокаин.
В момента е мъртва в багажника на този Крайслер.
Сега, познавате ли онзи вонящ задник там?
Има ли смисъл от всичко това?
- Винаги има смисъл, хлапе.
Виждате, мъртвата курва в багажника и онзи
боклук там, който мога само да предположа, че
най-добрата част от него е слязла по краката на майка му,
Виждаш ли, те се опитваха да продават моя кокаин на моите хора.
- Какво общо има това с нас?
- Мога да ти го обясня,
но не мога да го разбера вместо теб.
Исусе Христе.
Виждал съм букакета, който е по-привлекателен
от теб в момента.
- Моля те, моля те, не ме застрелвай. Обещавам.
- Трябваше да го нарека Букаке за кратко.
Започва ли да ти става ясно?
Опаковам тухлите си с различен цвят
така че да знам кой какво получава.
Сега, ако моите наркотици не са платени
и моите хора не са уважавани на улицата,
е, какво правим тук изобщо?
- Ние сме уважавани. Страхуват се от нас.
- Да се заемем с това.
Уважение и страх. - Ей, ей, ей.
- Уважаваме те, Кристофър.
- Почакайте, момчета, трябва да взема това.
Здравей, скъпа.
Знам.
Ще купя храната на костенурката Тери на път за вкъщи.
Знам, знам, че магазините затварят скоро.
Имам само още едно нещо да свърша
в офиса и след това ще се прибера.
Обичам те, скъпа.
Довиждане.
Деца.
- Разбираме връзката си.
Не знаехме, че някакъв наркоман
и някаква курва ни крадат.
Бруизър, покажи му какво донесохме.
- Трябва да знам, че има уважение тук
и разбиране.
Бруизър, махни тази кучка от колата ми.
Дете, сложи това на шофьорската седалка.
Вземи го.
Две Помпи, вземи пратката, в задната седалка е.
По дяволите.
- Трябва да сменя превръзката на раната.
Измий я и после сложи чиста превръзка.
- Да, колко време ще отнеме да заздравее?
- Е, раните никога не заздравяват напълно.
- Колко време преди да мога да си тръгна?
Или по-добре, движи се без да усещаш, че има
- Ножът още ли е в мен?
Искам да взема душ.
- Взех ти болкоуспокояващи и антибиотици.
Мога да те увия в найлон и да го залепя за кръста ти.
- Не, не, мога да го направя сам. Добре съм.
- Хей, помислих си да направя пак тези яйца.
Не съм много добър в готвенето,
но ти изглежда ги харесваш.
и мисля, че вече ги разбрах.
- Да, звучи добре.
Душът се сваля.
Просто избягвай тази зона.
Джоуи?
- Добре.
Какво правиш?
Току-що се приготвям да започна вечерята.
Така че, тази мечка влиза в бар
и отива при бармана и казва:
\"Господине, бих искал много да пия бира."
Много учтива мечка.
И барманът я поглежда и казва:
\"Съжалявам, но не обслужваме мечки тук."
Както и да е, има тази пияна жена
в края на бара.
Искам да кажа, че е два следобед
и тя е напълно пияна.
И тя казва: "Да, ти си глупаво, проклето мече."
Махай се. Не обслужваме мечки тук.
\"Така че, махни си косматия задник от бара."
Е, мечката я поглежда и не е много доволен,
но се обръща към бармана и казва:
\"Виж, човек, имах ужасен ден."
Съпругата и аз излязохме на разходка и
се върнахме, а някаква малка руса
девойка нахлу в къщата и счупи мебелите ни.
\"Днес беше наистина лош ден и бих искал бира."
Е, пияната кучка в края на
бара започна: "Ти, глупав мечко.
Ти си толкова тъп, не чуваш ли?
Ти си боклук."
Излез оттук. Не обслужваме мечки тук.
Мечката поглежда бармана
и казва: "Слушай, човече."
Казва: "Съжалявам."
Казва: "Наистина ми се пие бира."
Барманът казва: "Човече, искам да помогна,
но е политика на бара, не обслужваме мечки."
И познай кой пак се обажда?
Тази глупава кучка в края на бара.
\"Ти, глупава мечко. Не разбираш ли какво каза?
Махай се оттук."
Е, мечката вече не
издържа и отива до края
на бара, където седи кучката.
Вдига една голяма лапа и с един
удар я смачква и отхапва главата ѝ.
Тогава той се връща до края на бара,
Поглежда бармана и той казва: "Виждаш ли това?"
Не ми сервираш бира,
Идвам през бара
\"и същото ще се случи и с теб."
Е, барманът просто се облегна на задната част на бара
и каза, не, каза той:
\"Никога няма да стигнеш до бара."
Мечката го поглежда и казва: "
За какво говориш?"
Барманът казва: "Това беше бар кучка, която изяде."
Барбитурат, бар кучка, която изяде, барбитурат.
- Боже мой. - Имам милион от тях.
Добре, изяж.
- Как да имам дрехи
които ме карат да изглеждам така, сякаш отивам
на концерт на Джанет Джаксън?
Мислех, че ми каза снощи да не пия.
- Ти си възрастен.
Болкоуспокояващите започват да действат?
- Да, започват да действат.
Каква е историята ти? Защо ми помагаш сега?
- Кървеше, не можех да те оставя там.
А какво правеше там?
А училището? Родителите ти?
Как се грижиш за себе си?
- Извън училище съм от 14-годишен.
Никога не съм срещал баща си, а майка ми...
Майка ми е извън строя, ясно?
Сега съм на 17.
Грижа се за себе си отдавна.
Освен това нямам някой като теб,
който ми прави яйца всеки ден.
Използвам това, което имам, и печеля добре.
- Но трябва да има по-добри начини.
Няма да ме поучава някакъв стар пиян.
Изпи цяла бутилка тази сутрин.
И сега си на този стар скоч.
- Разчистих леглото за теб, можеш да спиш там.
Аз ще спя в стола, по-добре е за гърба ми.
- Никога не си имал нещо такова, нали?
- Не мисля.
Толкова съм щастлив, че можеш да седиш тук
и да се надрусаш, докато твоята курва ни открадна.
- Хей, виж, човек, това можеше да е всеки.
- Дали RJ не чука друга кучка там?
- Махай се оттук!
- Слушай, Pump, той не беше-
- Затвори си шибаната уста!
Времето свърши, скъпа!
- Pump, слушай, човек, аз не-
- Но ти вкарваш безполезния си задник до Tubby.
Ще говорим.
Знаеш ли защо Baldy е на половината град
и крие нашите неща в друга къща?
Защото имаме шибана ситуация тук, изглежда.
Някаква случайна кучка и нейният
наркоман приятел крадат част от стоката ни.
Не, не, не. Не просто част, цял шибан блок.
- Слушай, Пумп, това можеше да се случи
- - Не, не, не. Затвори си шибаната уста.
Защото снощи, когато Кид тук беше посветен,
Тук останаха само двама некадърници да
пазят продукта ни.
Аз бях навън да събирам от дилърите ни.
Хлапето, Бали и Брусъра празнуваха.
Така че, оставате вие двамата, и
предполагам, че вие двамата бяхте твърде
заети да заведете стария едноок в Земите на
мокрия Уили, за да забележите, че ни липсва тухла бял прах.
- Съжалявам, Пумп. Добре.
Хей, хей, ние...
Имаш ли нещо да кажеш?
Добре, кажи го, моля.
По дяволите.
- 100К, вие, безполезни копелета!
Изглеждам като задник пред С.
Загубихме цялото уважение.
И двамата ваши живота взети заедно не струват 100 проклети хиляди.
- Добре, Пумп, ние израснахме заедно, човече.
Добре. Хей.
Хо, хо, хо. Добре. Добре. Добре.
- Ако някой от вас си покаже мръсния малък.
.. пишка на
работа още веднъж, ще го откъсна.
- Добре, Пумп, сбъркахме.
- Не, майка ти сбърка, когато те роди.
Хлапе, ти и Бруисър сте свободни тази вечер.
Тези двама ще се занимават с... разпределението до второ нареждане.
Вземи стъпканите боклуци отзад,
опаковай ги и ги раздай на нашите хора.
Сега!
Мислиш, че имам предвид утре? Мамка му!
- Хей, Пумп, трябва да поговорим за.
.. - Това? Вече се справих.
Не ми трябва съветът ти.
- Не, не, не, не за това говоря.
Говоря за това. Как ще се справим?
Трябва да намерим този мръсник, нали?
Каза, че имал хранителни стоки?
- Да. - Да започнем оттам.
- Добре.
- Магазинът е затворен!
- Хей. Не, не, не, не.
Хей, хей, хей. Не се страхувай.
Не ти давам причина да се плашиш още.
- Красива си.
- Казвам, че търсим нещо.
Надявам се да ни помогнеш.
Сам ли си тук тази вечер?
- Ще трябва да отговориш.
- Бяха в задната част да правят инвентаризация.
Той е. - Шшш.
Хайде, дебелани. - Не, не, не!
Моля, моля.
Шелби, дай им всички пари от касата.
- Казах ли, че можеш да говориш?
- Дай им каквото искат.
- Хей, хей. Гледай ме. Гледай ме.
Шелби, нали? - Да.
- Работеше ли снощи?
- Да. - Добре.
И брат ми тук трябва да знае
дали си видяла някакъв старец.
С бяла коса, нали?
- С бяла коса, около петдесет и осем годишен
и миришеше на евтин алкохол и кленов сироп.
- Мисля, че да. Той е редовен всяка четвъртък вечер.
Редовен?
- Къде го намираме?
- Не знам къде живее.
Моля те, моля те, недей.
- Искаш ли да умре?
- Той е в закусвалнята на Мейн.
Познава Пам. Това е всичко, което знам.
- Човече, ще го начукаме този старец.
- Какво искаш?
Какво? Кога?
По дяволите!
Проклети негодници нахлуват в територията ни.
на Пето и Маркет.
- Адски не! Това е моят квартал!
- Знам.
- Човек, чакай да хвана тези негри,
ще им сложа пишките в земята.
- Не, не, ние се справяме.
Имаме РД, Тхик, няколко дилъри.
Хей, ще сме там след 10 минути.
Не правете нищо докато не дойдем.
- Какво искате да направим?
- Искате да изравним резултата, нали?
Отидете в закусвалнята, проверете този стар козел и го изведете.
- Адски да. Адски да.
- Добре, Балди, хайде тогава.
- Хайде, приятел.
- Хей!
Хей!
- Пем? Пем?
- Слушайте, момчета, тук основно правим карти.
В касата има може би сто долара в брой.
Просто го вземи и си тръгни. Не си струва живота на никого.
- Питах ли те за пари, кучко?
- Вярваш ли, че тази дрипава
курва мисли, че искаме тези трохи?
- Слушайте, клиенти на това
заведение, всички ръце на масата.
Ако видя някой от вас да посегне към
телефон, ще му пусна куршум право между очите.
Ясно ли е?
- Добре. Сега, как да намеря Стареца, който идва тук?
- Старец? - Заекнах ли?
- Има много стари хора, които идват тук.
Не знам.
Той идва около шест, преди да свърши смяната ми.
Не знам къде живее.
- Жалко, че си лъжец,
защото ще убиеш някого.
- Осакати сина ми.
- Не! - Изглежда имаме герой.
Да опитаме по друг начин.
- Не, не, не, не, не!
- Моля, моля, спрете.
Спрете?
Току-що започнахме, скъпа.
- Живее на улица "Кънектикът" 74.
Виждаш ли, не беше толкова трудно, нали?
- Седни на задника си. - Пем, трябват ми тези числа.
- 74.
7423 улица "Кънектикът".
- Ето. Ето.
Пем, ще ни опаковаш ли малко пай?
Дълга нощ беше.
Изглежда имаме още една спирка.
- Отдавна не съм идвал тук.
Знам, че съм зает.
Знам, че не винаги съм бил до теб.
Бях в главата си и, добре, предимно бях в бутилка,
но ми липсваш.
Нещата винаги са толкова по-ясни
в огледалото за обратно виждане, нали?
Нещата в главата ти,
те живеят на такова облачно място,
те достигат яснота най-накрая,
но не искам прошка, не я заслужавам.
Всъщност, не заслужавах и теб.
Срещнах някого. Тя има нужда от помощта ми.
Тя е спала в старото ни легло.
Хубаво е да имаш компания.
Сготвих ти яйца за вечеря снощи.
Да, тя не говори много, но каза достатъчно.
Взех пушката си.
Изведох Маги и я тествах.
Господи, тези очи не са това, което бяха.
Просто трябва да се приближа.
Липсваш ми.
Ще се видим скоро.
- Хей.
Има някой на вратата.
- Обиколи отзад, отворена е.
- Къде е Старият?
- Ще повярваш ли на това? - Не.
Какво? Искаш още един шанс с тази мотика?
- Защо не? Но първо, къде е този стар мръсник?
Ще му дадем урок по уважение.
Пусни ме.
- И какво от това?
Вие двамата безгръбначни идвате да търсите нещо конкретно?
- Тази кучка схвана бързо.
- Предполагам, че търсите достатъчно, за да получите втори рунд с нея.
- Къде, по дяволите, мислиш, че отиваш?
Да, кучко, ще го вземеш ли?
- Не, кучко, ти ще го вземеш.
Джоуи, мърдай!
Сбогом.
Добре ли си?
- Джоуи, добре ли си?
Сега, виж, той ще се
върне и няма да е сам.
Трябва да тръгваме.
Добре съм.
Добре съм. Къде отиваме?
- Имам място.
Сега, събери си нещата, имам нещо, което трябва да направя.
- Къде сме?
- Пътуваме 30 минути.
- Да, но съм гладен и трябва да пикая.
- Казах ти да отидеш преди да тръгнем.
- Добре, колко още ще пътуваме?
- Около час.
- Можем ли поне да спрем за храна?
Виж какво ти донесох.
- Можеш ли поне да ми кажеш къде отиваме?
- В приятелска ферма.
Ще сме в безопасност, докато планирам следващия си ход.
- Следващия ти ход?
Не знам дали го знаеш,
но сме заедно в това.
- Да, ще дойдат за нас, но ако
аз нападна първи, няма да го
очакват и това ще ми даде предимство.
- Но ти си стар.
Добре, но ще има много от
тях и ще имат оръжия.
- Да, очаквам толкова.
Така че, къде да ги намеря?
- Той уби Балди!
- Какво? Кой?
- Старецът, той уби Балди, изненада ни.
- Хей, по дяволите, прострелян ли си? - Старецът уби Балди.
- Казваш ми, че някакъв стар човек ти е развалил
лицето преди два дни, убил е Балди и сега какво?
Прострелял те?
Тъй, събери всички.
Ние ще се справим.
- Исусе Христе.
Страхувам се какво ще се случи с мен в този проклет боклук.
Виждаш ли, получих обаждане
от офицер, който е в джоба ми.
Хей, Кристофър, виж, можем да се справим с това.
- Наистина? Можеш ли?
Защото полицай Доброжелател ми казва: "Хей,
току-що видях детето да тича по Пета улица."
И аз казвам: "Защо ми го казваш?"
И залагам, че можеш да отгатнеш какво каза след това, дете.
- Слушай, аз... виждаш ли,
това беше риторичен въпрос.
Той казва, че детето тича по Пета улица.
в боксерки, кърви и мисли, че е прострелян.
Искам да кажа, можете ли да си представите
един от моите хора да бъде унизен така?
Открито тича по главната улица, кърви,
изглежда сякаш току-що е участвал в подигравка
някакъв малък пич от братство би измислил,
кърви навсякъде.
Какво ще правим с това?
- Хей, Сам. Това е Джоуи. - Здравей.
- Здравей.
- Имахме малко проблеми.
- Трябва ли да очаквам гости?
- Не, никой не знае, че сме тук.
- По дяволите, влезте.
- Имате ли нещо за пиене?
- Може да имам някои бири в задната част на хладилника.
- Да, това е начало.
- Можеш ли поне да ми кажеш какъв е планът?
- Не знам как хората могат да пият тази урина.
- Е, съжалявам, нямам нищо по-силно.
Сега, какво става?
- Той уби един от тях.
- Уби кого?
Какво направи?
Знаех, че нещо не е наред
още когато се появи тук вчера.
Усетих го.
- Да.
- Нещо не е наред.
- Искаш ли да обясниш?
- Даваш ми бира, а имаш уиски!
- По дяволите, човече. Какъв ти е проблемът?
Не можеш да пиеш сега.
- Току-що убих човек.
- Той беше боклук, но аз му отнех живота.
Чух го как се дави в собствената си кръв.
Задуши се, докато изтичаше кръвта му.
И ти си прав, по дяволите, сега имам нужда от питие.
- Сам, просто...
- Погледни шевовете на Джоуи и
се увери, че ще получи антибиотик.
- Сам, просто, може би е най-добре да го оставиш, добре ли си?
Как го познаваш?
- Той служи с баща ми, бяха най-добри приятели.
Спаси живота му.
Как го познаваш?
- Искам да кажа, не го познавам наистина, предполагам.
Аз бях нападнат преди няколко дни.
Той ме почисти.
Той спаси живота ми.
- Да видим тези шевове.
- Балди беше в предната стая.
- Мамка му!
Човече, мамка му! Той го намушка като прасе.
Трябва да се справим с това.
- Да се справим с това?
- Дебелак, какво мислиш, че правим тук?
Не е за кръгово чукане.
- Кой е този тип?
- Казах ти, че трябва да е бивш специален войник или нещо подобно.
- Не можем просто да го оставим тук. Трябва да го покрием.
Мръсотия! Мръсотия!
Мамка му!
- Спри.
- Мамка му! Тези копелета затвориха мястото.
- Човече, този пънкар вече ни е извадил двама.
Пънкар.
- Ей, ей!
- Ей, кой си ти?
Ти си човекът на часа.
Всички те търсят, знаеш ли?
- И всичко, което ще намерят
са няколко изненади, които оставих за тях.
- Не те ли притеснява?
- Къде са те?
- Знаеш, че тук не се печели, нали?
Дори и да намериш начин да ни убиеш всички,
картелът ще дойде тук,
ще намери някого да почисти това.
- Къде са те? - Не съм доносник.
Излежах пет години в затвора, дори не го направих.
Не се хващам на тази въдица.
- Слушай, ти нараняваш хора. Сега плащаш цената.
Не е нужно да правиш това.
Слушай, направи ми една услуга,
ако има нещо след този живот,
Кажи им, че ще ги видя скоро, и
имам списък с оплаквания.
Защо търпя тези проклети деца?
Не можете да направите нищо както трябва.
Къде, по дяволите, сте в момента?
Кълна се в Бога, ако не
отговорите, ще се върна и
ще ви пръсна проклетата глава.
- Малко закъсня за това.
Кой, по дяволите, е това?
- Аз се погрижих за него.
Старецът който продължава да бъде
източник на раздразнение за мен.
- Още не си видял нищо.
Виж, аз съм бизнесмен
и ти изглеждаш много зле за бизнеса.
Защо тези не могат да се погрижат за нещо толкова просто
като един стар човек?
- Виж, ти казваш, че си бизнесмен,
може би е по-добре да наемеш нови хора
защото този екип няма да е тук още дълго.
Нито твоят.
- Тези са доста добри, като се има предвид.
- Като се има предвид? - Виждайки как ръцете му треперят,
той не е това, което беше.
- Кажи ми нещо за него. - Какво искаш да знаеш?
- Искам да кажа, видял съм снимка на
жена му и децата му, мисля, но бяха стари.
Той ме спаси два пъти и все още не знам нищо за него.
Искам да кажа, знам, че няма да ме нарани, но
просто се държи така, сякаш сме много близки.
- Имаше дъщеря,
Тя беше нападната и оставена мъртва през '83,
прекара четири дни в болницата.
Раните бяха твърде много, не оцеля.
Изглежда има проблем.
Какво ще правим? - Няма да правя нищо.
Ще слезеш.
- Хей, хлапе, хлапе, хлапе, хлапе, хлапе, хлапе.
- Добре, излез.
- Този изрод току-що стреля по нас.
- Казах да се махаш.
Невероятно е да те подцениш.
- Махни си мръсните ръце... Затвори си мръсната уста.
Виж, дойдох да свърша работа.
Не те познавам и честно казано, не ме интересуваш.
Можеш ли да свалиш пушката?
- Дръжте оръжията си насочени към този провинциален глупак.
- Предполагам, че си бизнесменът.
- Убий го!
Ти застреля ухото
на брат ми!
Хей, хлапе, ти добре ли си?
- Е, намирам факта, че си още жив,
както изненадващ, така и разочароващ.
Хайде, преследвай го.
И ти, хлапе.
- Той е мъртъв. - Отдръпни се от прозореца.
Вземи го.
Имаме 90 секунди.
Джоуи! Джоуи!
Джоуи!
- Никога не съм стрелял с пистолет преди.
- Не мога да го направя без теб.
Трябва да ми се довериш, добре?
- Помпа, обиколи отзад.
- Пази се, хлапе.
- Ей, най-накрая го хванахме този стар глупак.
- Застреляй го в главата.
- Ти наистина си глупава кучка,
която носи нож на престрелка.
- Махни се от брат ми!
Време е да умреш, кучко.
- Сам? Сам, добре ли си?
Не, по дяволите, кървя навсякъде.
Не съм много добре.
- Прострелян си.
- Да бе.
- Какво ще правим?
Кристофър!
- Няма да ме застреляш.
Да.
Ти си доста тъп, но не си чак толкова глупав.
- Защо не бих?
- Направи го!
Не си успял да направиш нищо както трябва, не днес.
По дяволите, нито един ден от живота ти.
Искаш да ме застреляш, нали?
Толкова е лесно.
Най-накрая можеш да постигнеш нещо.
Не бъди провал сега.
Изнасили я, нападна я, получи си
заслуженото от оня стар перверзник вътре.
Загуби брат си.
Съсипа всичко, така че, по дяволите, направи го!
- Слушай, хлапе, имам нужда от теб.
Можем да изравним резултата.
Спри да кървиш по
земята като на цикъл.
- Добре.
Когато направят своя ход,
ще дойдат и ще видят мен
първо, и ще разчитаме на това.
Ще стрелям веднъж, може би два пъти.
Разбира се, те също ще стрелят.
Но ти се скрий, докато се занимават с мен.
Докато са тук, направи своя ход.
Разбра ли?
Знам, че си уплашен.
Боже, имаш пълното право да бъдеш.
Но трябва да вземеш тази страх
и да го сложиш в малка кутия и
да я сложиш някъде далеч,
далеч, и никога да не я изваждаш.
- Трябва да има нещо друго, което можем да направим.
Никога не е това, което очакваш.
Винаги е по-трудно, по-самотно.
- Моля те.
Не трябва да правим това.
Да, трябва.
Ще направиш последен опит и това е нашата последна позиция.
- Не трябва да се жертваш.
Вече го направих.
- Знаеш ли защо френският тост мирише толкова лошо?
Мирише на чаршаф.
- Шегите ти не стават по-добри, нали?
Приличаш ми на нея.
Как?
- Цели се в средната част, тя е най-голямата мишена.
Достатъчно близо е, за да не пропуснеш.
- Какво да правя след това?
- Ще го измислиш.
Ще намериш път или ще си направиш свой собствен.
- Отиди отзад, хлапе.
Можем да те изчакаме или да те изгорим.
Каквото и да стане, това не свършва добре за теб.
- Хей, бизнесмен.
Слушай, защо не ги пуснеш?
Аз съм отговорен за това.
Изложих се с онова хлапе
на улицата, убих твоите хора.
- Ти си очарователен.
Използван си, свършен.
Ти си като пишка, която вече не може да се втвърди, безполезен.
- Може да съм свършен, но не съм бил безполезен.
Мисля, че го доказах през последните няколко дни.
Сега!
- Хей, какво е това?
Какво планираш?
- Това е застраховка.
Денят току-що започна и ще бъде дълъг.
Имам нужда от повече кафе.
Знаеш, нещо може да се обърка за миг.
Тези хора нямат уважение към живота.
Отнасят се към хората, сякаш са заменими.
Отнасят се към тях като към играчки, използват ги и ги изхвърлят.
Докато не си отнел живот, не,
докато не ти отнемат живот,
не разбираш колко крехък
и ценен е животът.
Мамка му.
Ще си почина.
- Убий ги.
Не, не, убий ме.
Просто ме убий.
Бях бизнесмен.
- Ей, задник, не мърдай, по дяволите.
- Нямаш нужните качества.
- Пълна безполезност.
- Благодаря.
Благодаря, че ме спаси,
че ми показа, че заслужавам да бъда спасен.
Не видях последния навън. Ти ги хвани.
Джоуи?
Джоуи, добре ли си?
- Ще бъда.