Москва, Русия
Салем Алказар, очевиден наследник на свободната Република Алказар.
Очевиден наследник? Дотук с изборния процес.
Кой е казал нещо за избори?
Човекът купува оръжие, за да потуши последния бунт срещу баща му.
Жив или мъртъв? - Жив.
Типът работи, за който и да е този... - Виктор Гобефрен.
Познаваш ли го? - Опита да ме наеме.
Е, за наш късмет в теб има почтеност, Григори.
Парите бяха смешни. Не би трябвало.
Този тип, вероятно е най-големият търговец на оръжия в света днес.
Като изключим Чичо Сам. - Виж, Вал, докато размишляваш
и наглеждаш офиса, ние отиваме да убием Виктор,
грабваме Салем и се прибираме с тлъсти пачки, нали момчета?
Ние просто...
Дори няма да говорим с него? Няма да му зададем въпроси?
Да вникнем в историята?
Дакс. - Да?
Кой пилотира самолета?
А, да. - Да.
Той е пречка. - Всички сме такива.
Той е скапана бомба със закъснител. - Искаш ли ти да правиш това,
каквото прави той? - Не.
Не искам нищо от това, което прави.
Да, правилно. Това не е светът, в който ние живеем, Блекууд.
Нали?
Всичко това принадлежеше на КГБ.
Не е зле за бедно момче от Украйна, а?
Човек във вашата позиция вероятно има много врагове.
Вероятно съм си създал няколко. - Не ви ли притеснява
да сте така на открито? - Ние сме в сърцето на Москва.
За какво би трябвало да се тревожа?
Дан Саутуорт
Ричард Алън Рийд
Олег Тактаров
Натасия Малт
Джейсън Ърлс
Луис Мандилор
Начинът, по който трябва да вървиш.
Начинът, по който трябва да говориш.
Начинът, по който трябва да го правиш.
Има начин да го преодолееш.
Не можеш да го направиш за ден в бара.
Не се гордееш с това
и все още си на крака.
Да...
Майкъл Паре
Няма добро, без да има зло
Трябва да го скрием дълбоко в нас.
Няма добро, без да има зло.
Има начин, по който да вървиш, начин, по който да говориш.
Стив Паунд, Джо Мар Робърт Рейнолдс
Когато живееш с дявола,
не го подвеждай.
Просто го направи.
Смири се.
Когато погледнеш в огледалото
себе си ли виждаш?
Нещата изглеждат малко по-ясни, да.
Сега вече си голям, да.
Няма добро, без да има зло
Сега си голям... Да, сега си голям. Няма добро...
БОЕН ДРОН
Знаеш ли кой съм аз? - Не...
просто случайно насочвам пистолет към теб.
Някакви проблеми?
Не! - Не?
Дакс уби скапания Кейдръм.
Кейдръм? - Беше шпионин.
За кого шпионираше? - За руснаците.
Руснаци. Имаш ли представа къде сме?
В Русия. - Да, заобиколени сме.
Да. Направи ми услуга.
Дръж го под око. Завържи го, убий го.
Чакай! - Не, ти вече уби Кейдръм.
Но... - Знаеш уговорката, Дакс.
Може да ми стане работодател. - Пречка...
Уверявам... - Трябваше да ми предложиш
повече пари последният път. - Моля те...
Не ги очаквах толкова скоро. Трябва ни нов план за излизане.
Някакви идеи? - Ще ви дам, каквото поискате.
Микробусът за кетъринг?
Всичко.
Няма добро, без да има зло
Няма добро...
Сценарист и режисьор Мич Гулд
Как си? - Е, благодаря...
Доволен ли си? - А Виктор?
Ами мъртъв е.
Плати му.
Това беше празнично.
Трябва да кажа, че е удоволствие да се прави бизнес с вас, двамата.
Имате интересно определение за удоволствие, господин Райкър.
Както и вие, господин Смит.
Не мисля, че тя те харесва.
Сигурно се шегуваш.
Моля ви, пуснете ме. Моля ви. Умолявам ви.
Ехо?
Мислите ли за нещо, агент Хейс?
Плащаме на предател да ни върши мръсната работа. Не схващам защо.
Това е, защото много време действаш навън
и недостатъчно седиш в столицата.
Правдоподобно опровергаване.
Отвличането на сина на предполагаем наш съюзник в центъра на Москва,
е нещо, на което не можем да си позволим да има наши отпечатъци.
А, ако ги бяха хванали? - Ако руснаците хванеха Райкър,
щяха да мислят, че ни правят услуга. - Съгласна съм с това.
Както и половината Пентагон. Това е целта.
Какво ще им попречи да ни продадат щом вече получихме, каквото искаме?
Повече пари. - Какво ще стане,
ако се появи някой с по-добра оферта?
Тогава ще направим така, че този някой да работи за нас.
Някак си това не ме успокоява.
А трябва.
ЦРУ, Лангли, Вирджиния
Пари саунд, Онтарио, Канада
Винсънт Райкър. - Познаваме ли се?
Карл Кес.
Търговецът на оръжия? - Предпочитам да е "дипломат".
Доста хора не биха се съгласили. - Да, много хора са наивни.
Какво искаш? - Да направя много пари.
Надявам се да помогнеш да довърша това, което ти започна.
Не знам за какво говориш.
Редки земни елементи.
Моля? - Има само две страни
с концентрирани залежи. Едната е Китай.
Ще се досетиш ли коя е другата?
Република Алказар.
Не съм я чувал. - Ясно.
Явно Америка няма как да подкрепи диктатор,
рутинно използващ геноцид като средство, за да задържи властта,
но не може и да си позволи да се отчужди от единствения некитайски
източник на материал, от който много зависи икономиката.
Така, че той губи сина си в Москва, обвинява руснаците
а после армията му не получава оръжията, които са необходими
за потушаване на местните бунтове. Прекрасно, господин Кес.
Добре изиграно. - Да, освен, ако бунта пропадне.
Тогава какво? - Ще е срамота, но не е моя работа.
В момента, в който гръмна в главата Виктор Гобефрен
това се превърна в твоя работа.
Както казах и преди не знам за какво говориш.
Има изоставена електроцентрала, пълна с въоръжение
предназначено за режима на Алказар,
но общите ни познати биха искали да отиде от другата страна.
Не съм контрабандист на оръжие. - Да, но аз съм
и ми трябват оръжия, които да продавам.
Не, трябва ви някой да отиде и да ви ги донесе.
Ако не ги продам на бунтовниците,
приятелите на Гобефрен ще нараснат
и ще се вкопчат в първоначалната сделка.
И в двата случая ще умрат много невинни хора.
Така е, но в единия ще е битка, а в другия клане.
Виж, направих малко проучвания. Независимо от репутацията ти
се интересуваш и от други неща, освен парите.
Дори да е така, вас друго не ви интересува.
Как да знам дали да ти се доверя? - Да продам нечии оръжия на група,
подкрепяна и неофициално кредитирана от САЩ.
Това може да е най-хубавата сделка, която някога съм правил.
Още по-сладка ще е, ако играеш и от двете страни.
Но кредиторите искат с вас да дойде наблюдаваща група,
за да са сигурни, че всичко ще отиде там, където трябва.
Добре. Ще завъртя няколко телефона, ще проверя някои неща.
Няма проблем. - Може утре да уговорим условията.
Надявах се утре да тръгнете.
Да тръгнем? Накъде?
Чернобил.
Чернобил? - Чернобил?
Това е по-лудо и от мен. - Да.
Какво е Чернобил? - А, да,
историята не е от силните ти страни. Нали, скъпа?
Нито четенето, или математиката. - Или мисленето.
Ядрено разпадане. Беше отдавна. Не се тревожи.
Място, което може да напълниш с достатъчно контрабандно оръжие,
за да снабдиш страна от третия свят и да имаш гаранция,
че никой няма да те безпокои.
Да, докато не ти порасне трета ръка, или втора дупка на задника
и тогава от всеки цирк в града ще чукат на вратата ти.
За колко време? - Достатъчно да влезем и излезем.
Няма да е по-зле от това Дакс да работи върху тена си.
Каква е уловката? - Кой казва, че има уловка, Широ?
Винаги има.
ЦРУ праща наблюдателен екип,
за да ни държи под око в случай, че нещо липсва.
Те не вярват на Кес, не вярват на нас,
а аз със сигурност не вярвам на тях.
Направо фантастично. Сега ще станем и бавачки.
Харесвам бебета. - Моля те, не започвай.
Наистина. - Момчета. Момчета!
По дяволите.
Като ваш капитан ви съветвам да затегнете коланите.
Ще бъде доста разтърсващо пътуване.
Ти не си капитан. - Напротив, капитан съм.
Защо сме тук? Те си имат собствен екип.
Самолетът е наш.
Знаеш какво имам предвид.
Вероятно, за да ни убият, когато приберем въоръжението.
Какво? Защо?
За да изпратят съобщение на Кес, да закърпят нещата с руснаците,
да подредят нещата в Алказар.
Изобилие от причини. - Не изглеждаш много загрижен.
Каквото е, такова.
Трябва да кажем на Райкър.
Сигурен съм, че вече се е досетил.
Капитанът иска да размените няколко думи, госпожо.
Капитан? - Беше капитан.
Беше? - Човекът, който пилотира самолета
иска да поговорите, госпожо.
Имаме време, махни снаряжението. - Защо съм тук?
Защото искам да обсъдим логистиката.
Няма какво да обсъждаме.
Има хубави очи.
Изпълни мисията както решиш. Затова си нает.
И ти имаш хубави очи.
Чакай да уточня. Ще бъдете напълно въоръжени зад нас,
докато ние сме заети в множество престрелки, така ли?
Всеки един от хората ми е опитен в битките ветеран.
Няма защо да се тревожиш за приятелски огън.
Кой е казал нещо за приятелство?
Какво намекваш?
През годините съм вършил достатъчно мръсна работа,
за да се превърна в пречка, това го признавам.
Много от колегите ми искат да ме видят мъртъв
и имам странното чувство, че нямаш нищо против
да си в първата редица на тези, които натискат спусъка.
Каква е възможната причина да не си мисля,
че на тила ми има залепена мишена?
Осигуряването на политическа стабилност в Алказар
надделява над всичко, което ти и аз означаваме за тях.
Искат мен и хората ми живи, защото ще отнесем оръжията
директно във военната зона и ще се бием с бунтовниците.
А след като ги вземете? - Мислиш, че ще те убием?
Има голям шанс да гризна куршума, когато нещата се слегнат, да.
Не искам нищо повече от това сама да те нахраня,
но, ако си и на половина толкова добър, колкото казват,
просто няма да си заслужава цената.
Радвам се, че изяснихме поне едно нещо.
Изяснихме се.
Нека те питам нещо.
Защо ме мразиш толкова?
Защото предаде страната си.
Тя първа ме предаде.
Чернобил, Припят, Украйна
Какви има вътре? - Боклуци.
Боклуци? - Да.
От изгорелия реактор? - Да.
Вероятно сега ще ти се отвори ново око.
Добре ще е. Трябва ми още едно, за да те наблюдавам.
Прекалено спокойно е тук. Вал.
Виж дали можеш да откриеш нещо.
Нищо.
Отиди, но не се намесвай в нищо.
Просто ми кажи бройката и позициите.
Сам ли го пращаш?
Така е най-добре. - А, ако го забележат?
Ако забележат Широ, значи сме мъртви, преди да започнем.
Не е ли време да стартираме това шоу?
Не знаех, че сте толкова нетърпелив, генерале.
Нека да кажем, че го чакам от много дълго време.
Значи не е точно бизнес?
Кръвопролитията никога не са бизнес.
Не съм на това мнение. - Естествено.
Това е въпросът с хора като вас. - Генерале...
Няма проблем. Знаете ли, всеки, който дойде и почука на вратата ми
държи реч за Бог и страната.
Явно успокояват съвестта си за причината да дойдат,
а големите чанти с пари са си едни и същи.
Знаете ли. Не сте по-добър от него.
Никога не съм твърдял обратното.
Пращай пилотите, хлапе. Да започнем шоуто.
Чисто е.
Поне в първите две сгради.
Искаш да кажеш, че Кес греши? Това е засада.
И да е, ни сме тук с вас. - Така и ще стане,
защото сменяме тактиката. Ти идваш с мен,
а всеки от хората ти отива при един от моите. Ще влезем заедно.
Не беше такава сделката. - Нищо от това не беше такова.
Щом си искате оръжията, ще трябва да ги заслужите.
Или тръгваме заедно, или влизате сами и си търсите обратен превоз.
Прав е. - Това няма значение.
Има, ако искаме да свършим това, за което дойдохме.
Да тръгваме. - Добре.
Изберете си партньор и си пазете гърбовете. Ти си с мен.
Кой иска да ми стане кучка?
Изглежда ще сме с теб, голямо момче.
По дяволите.
В дясно!
Готово. Каквото и да беше това.
Сигурна ли си? - Аз не пропускам.
Рон! - Приятел, прикрий ни!
Тръгвайте!
Тръгвай.
По дяволите.
Мили Боже.
Помогни ми. Да го сложим да легне.
Държа те. - Добре.
Сега внимателно. Добре. - Слагаме го. Да.
Държа те. Легни.
Добре, да махнем това.
Вал, възможно най-бързо огледай вън и вътре в периметъра.
Не трябва да гледаш такива неща.
Никога не ги забравяш.
Да опазим моят екип жив е част от демонстрацията.
Смеси неговите с твоите хора по двойки. Много умно.
Това е враждебна територия. Очакваше да има засада.
Не, очакваше хората ти да го предадат.
Предпазлив е. - Или някой го е предупредил.
Не знаят достатъчно, за да го предупредят.
Поне повечето от тях. - Ако мислиш,
че може да промени нещо и да получи по-добра сделка, забрави.
Ако не можете да правите разлика между бойци и такива, които не са,
да работим с това, което имаме.
По-евтино е да хвърлим бомби. - Нека ви кажа нещо.
Хората ми буквално са способни на хирургическа прецизност.
Добре, защото предпочитам да не губя повече от моите хора.
Добре, носиш жилетка. Добро момче.
Какво ме удари, по дяволите? Танк ли беше?
Да, танк.
Почини си малко.
Вал, какво беше това, по дяволите?
В това е въпросът.
Един от пазачите, за които говореха хлапетата.
Пазачи? Уцелих го два пъти.
Него го уцели онова нещо. Не ми пука дали носят брони.
Нищо не може да оцелее след това. - Без майтап.
Явно са повече от един. - Не, не е явно.
Линията на огъня беше само една. Стреляше се от ляво на дясно,
после смени позицията и започна от дясно на ляво.
Ако имаше още две от тези неща вече щяхме да сме мъртви. Всички.
Как е възможно това? - Аз откъде да знам, по дяволите?
Хайде да не се мотаем тук в опит да разберем.
Голямо момче, ще ми трябваш.
Ставай, ставай.
Добре, хубаво.
Слушайте, трябва ми прикритие, трябва ми повече информация.
Трябва да победим, каквото и да е това нещо,
което се опитва да ни очисти.
Чакай, къде е Широ?
Никога не се знае.
Насам.
Блекууд. Добре.
Влизаме. Григори, ще почистваш.
Стой отзад. Дакс? - Да.
Три, две, едно.
Какво е това място?
Склад за гориво? - Радиоактивно гориво, страхотно.
Какво е това, по дяволите?
Прикрийте се!
Какво, мамка му...
Ти защо не стреляш?
Стреляй! - Това нещо не може да се спре!
Особено, след като не стреляш в него.
По дяволите.
Добре, още ли искаш?
Ела, хайде.
Бягайте!
Добра работа.
Мисля, че ми каза, че дроновете ти са почти неунищожими.
Моля? Генерале, някой от тях да е спрял?
Определено леко забави. - Малко,
но все пак насреща са най-добрите от най-добрите, нали?
Добре се справят с престрелките. Това им го признавам.
Също така са по-многобройни. Да не се тревожим за нашите.
Освен това сега бягат.
Прав е, генерале.
Освен това току-що започваме.
Действаме.
Бързо, ела, бягай!
Хайде! Движи се!
Давай!
Бягай!
По коридора.
Какво правиш, по дяволите? - Ти ми кажи,
защото със сигурност не става дума за контрабандна пратка оръжия.
Казвай. - Не знам.
Грешен отговор.
Райкър, моля те, току-що ти спасих живота.
Това е единствената причина още да дишаш.
Осъзнавам как изглежда, но сме заедно в това.
Кажи ми защо това нещо стреля по хората и на двама ни?
Не само по моите. - Днес вече изгубих мои хора.
Който и да се случи на линията на огъня,
тези неща не допускат грешка втори път.
Прав си.
Заложили са ти капан,
но също така са заложили и на мен. Казаха ми същото нещо.
Алказар, пратката с оръжия, стриктно наблюдение, всичко това.
Стриктно наблюдение?
Ако не ме лъжеш, значи шефът ти лъже теб.
Откъде знаеш? - Параметрите на мисията.
Да, изпратени сте да наблюдавате,
да наблюдавате как ще станем за храна на тези...
Какви са те?
Не знам.
Някакъв вид роботи. - Роботите не кървят.
Затова течността не прилича на кръв.
Прекалено течна, органична.
Човек не оцелява от куршум в главата. - Не казах, че са хора.
Изглежда си ги виждал от близо, Широ.
Достатъчно отблизо. Къде са другите?
Бягат. - Доколкото знам са само два.
Единият вече е доста повреден. - Значи трябва да намерим другия.
Да тръгнете след другия? - Да не сте луди?
Да ги разделим. - Да видим от какво са направени.
Да знаем срещу какво сме изправени.
Идваш ли?
Ще умра.
Защо спря? - Тук е перфектно за засада.
Именно, затова трябва да се движим. - Не, първо да привлечем внимание.
Какво?
Дай си пистолета. - Какво?
Пистолетът ти, моят е празен.
Искаш ли жив да се измъкнеш от това, или не?
Благодаря.
Супер, продължавай да викаш.
Дезертьор!
Това страшно ме обиди.
Разкарай се от мен, идиот. Аз съм наблюдател.
Там, той е в бараката!
В бараката, той е в бараката, там!
Да видим как ще ти хареса обеднен уран, кучи син.
Извинявай!
Не беше толкова зле.
Това вероятно е най-безмилостното нещо, което съм виждал.
Безмилостно, безразсъдно,
доста впечатляващо. - Изненадани ли сте?
Не би трябвало като имам предвид
колко често съм ги използвал да ми оправят кашите.
Винаги намират начин да се справят. - А сега сте готов да ги пожертвате?
Кой е безмилостният тук?
Ако имаш много неща за оправяне, сам се превръщаш в проблем,
особено ако знаеш къде са заровени всички тела.
Ще запомня това за следващия път, когато правим бизнес.
Ако има следващ път.
Това не беше голяма жертва щом всички не загинаха.
Този дрон едва функционираше.
Следващият ще ги довърши, след като приключи с Райкър.
Това предполага Райкър да е много тъп и да се остави да го намерят.
Райкър?
Достатъчно е тъп.
Да, не мисля, че това ще проработи.
Какво казваше? - Това умно копеле.
Усетил се е. - За кое?
За капана, за нас.
Тя застана пред него като щит. Знаеше, че дронът няма да стреля.
Знаейки колко пари искаш за тези неща,
определено очаквам от тях да правят чудеса.
Чудесата свалят враждебно правителство,
без жертви от страна на Америка, но не щадят всеки цивилен,
който застава на линията на огъня.
Добре, извади я от неприкосновения списък, но остави Барнс.
Трябва ми поне една реална оценка, преди това да свърши,
освен ако първо не му изтече кръвта.
Така...
Простреля го в крака?
И без това с нищо не помагаше,
докато не започна да крещи. Поне така привлече вниманието му.
В...
в защита на Дакс...
изглежда се опита да го идентифицира
и след това го игнорира.
Бях ранен и без оръжие, а вие стреляхте в него.
Естествено, че ще ме игнорира. - Стана, преди да започнем стрелбата.
Искаш ли да ми кажеш какво става тук, Барнс?
Далеч си от мястото си, агент. - Аз ли? Аз?
Попаднахме в средата на проклетата кървава баня
и всичките ми хора загинаха, заради това нещо.
Проблемът е в теб, а не в мен.
Ти му позволи да смеси хората си с твоите.
Направих необходимото, за да изпълня мисията.
За нещастие не знаех целта на истинската мисия.
Въпросът е ти дали знаеше? - И да знам мислиш, че ще ти кажа?
Нима нивата на достъп вече нямат значение, агент Хейс?
Между теб, мен и този пистолет, много малко неща имат значение сега.
Свали пистолета.
Хайде. Няма да получим отговори от мъртвец.
Хайде, свали го.
Ето така.
Добре.
Можем да получим отговори от останките на онези неща.
Вал, ако обичаш, охранявай вратата.
Заемам се.
Дакс? - Да?
Не. - Да.
Какво? - Райкър.
Нямаме време и няма друг вариант, Блекууд.
Дакс, искам да наглеждаш агент Барнс.
Какво? Не можеш да ме оставиш с този психопат.
Мога да правя каквото си искам.
Засега взимам оръжията.
Искам го жив, разбра ли ме? - Да, да.
Жив. Разбрах.
Дакс?
Добре, да тръгваме.
Кълна се в Бог...
Религиозен ли сте, агент Барнс?
Има ли значение?
Мисля, че има.
Много приятелски настроени хора.
Пиеш вино още като непълнолетен,
дори свещеникът понякога...
върши лоши неща,
но стига за мен.
Да поговорим малко за вас.
Райкър. - Да.
Благодаря. - За какво?
Че не позволи да го убия. - Това не значи, че няма да умре.
Добре ли си?
Дай ми минутка.
Винаги ли е такъв?
Почти, но се опитва да ни запази живи.
Мисля, че в него се е въплътил самият дявол.
Докато не се поставиш на негово място.
Афганистан. Не знаеш ли историята?
Изгубил е много хора при провален набег и после убил командващия
офицер да покрие нещата. - Питам за истинската,
а не за официалната версия.
И друга ли има?
Екипът му бе продаден по политически причини.
Хора от горните етажи, които искаха повече войници
и им трябваше някакъв зрелищен провал
с много жертви, за да оправдаят искането.
Когато Райкър разбра изчезна от радара
и изби толкова от тях, колкото успя да намери.
Откъде знаеш? - Аз му помогнах да го направи.
Аз бях назначена в екипа, който беше подкреплението им.
Да тръгваме.
Не искаш да влезеш там, нито аз.
Трябват ни отговори.
Ще активираме още няколко. - Активирай, колкото искаш.
Аз искам да видя резултати. - Дръпни се, хлапе.
Ще активирам всички.
Добре.
Всички.
Смърди. - Ти смърдиш.
Мириша. Истинският мъж трябва да мирише.
Дръпни кожата, истински мъж.
Това е отвратително. Ти си по-лош и от Дакс.
Усеща се като мускул. - Защото е нещо от сорта.
Синтетични мускули.
Преди години бяха голяма новина.
Някои компании създадоха биологично съвместима тъкан,
която реагира на нерви и импулси.
Би трябвало да е като Светия Граал за ранени ветерани.
Русия никога не е имала такова нещо.
За нещастие и Америка нямаше.
Компанията, която създаде това изчезна и всичко потъна в забрава.
Предполагах, че не са успели... досега.
Явно някой е открил по-изгоден начин, за да ги използва.
Не мисля, че убийството ни е толкова изгодно.
Да, но да ни гледат как умираме, може и да е.
Говори се, че си бил като Карл Кес търговец на оръжия.
Как би представил своят най-нов и най-скъп продукт?
На огневата линия. - Правилно.
Така заздравяваш връзките с хората, които искаш да впечатлиш с това.
Той ни е вкарал в капан.
Не, не той. Всички, Широ.
Всички са ни вкарали в капана. - А момичето?
И тя ли участва?
Едва ли, не мисля, че си заслужава.
Добре, момчета, някакви идеи?
Какви са тези неща?
Едно ще ти кажа, Григори. На път сме да разберем.
Казах ти... да остане жив, Дакс.
Казваш ми много неща. - Така е, но ти никога не слушаш.
Слушам. Невинаги го правя, но слушам.
Научи ли нещо? - Много неща.
Знам всичко за момичето, което е натискал зад дървото в 3-ти клас.
Нещо за настоящата ситуация, Дакс?
Имаш предвид дроновете? - Господи!
Забрави дроновете. Какви са тези неща, които опитват да ни убият?
Да, дронове. Така ги наричат.
Добре де, какви са? - Биосинтетични шокови войници.
Генетично проектирана тъкан, отгледана върху кибер скелет.
Нещо като комбинация между човек и машина,
но само в страшните части.
Това е ужасяващо. - Така е. Наистина е така.
И на мен ми идва много.
Щом ги наричат дронове предполага, че има и пилоти.
Седят си в някоя стая, откачат от кофеин и си играят с нас
като във видеоигра. - Това е ужасно.
Колко такива има, Дакс? - Агент Бърнс не знаеше,
а повярвай ми... питах го.
Аз му вярвам. - Аз също.
Явно смяташе, че има много повече от тези двата.
Това значи, че демонстрацията не е свършила.
Ако трябва да предположа ще кажа, че не само не е свършила,
но ще става по-зле.
Първоначално са искали да видят как тези неща ще действат
под натиск срещу опитни опоненти.
Сега ние сме сериозна пречка, включително агент Хейс.
Искат ни мъртви и след като вече нямат свои хора тук,
няма да имат никакви задръжки.
Защо просто не избягаме със самолета?
Идеята не е добра. - Защо?
Защото сложихте бомба в него. Да, цялото това оборудване,
което носеше ти, или Барнс, или някой друг, без значение.
Казвам, че ако опитаме да я обезвредим, ще разберат
и ще я детонират. - Забравете за самолета.
Да намерим най-близкото скривалище. - И за това са помислили.
Хората се уморяват. Трябва им вода, храна, почивка.
При дроновете просто сменят пилотите и продължават.
Освен това виждат в тъмното и имат ефирна подкрепа.
Причина да сме живи е, че не могат да виждат през стени... засега.
Работят върху нов сонар, който... - Това не е важно.
Правилно. - Е, тогава каква ни е играта?
Единствено остава да се бием, Широ.
Как ще се бием с тези неща? - Едно по едно.
Не знаят къде сме и трябва да покрият голяма площ.
Значи трябва да се разделят и да претърсват сграда по сграда.
Откъде знаеш, по дяволите? - Ако ти пилотираш такова нещо,
какво най-лошо може да се случи? - Да бъде унищожено.
Именно. После просто взимаш следващото и опитваш отново.
Страхът не прави хората глупави.
Слушайте, удряме ги бързо,
удряме мощно и можем да елиминираме тези неща.
Щом започнем битката трябва да сме в движение.
Всяко едно от тези неща ще знае точно къде се намираме.
Да действаме, времето върви. Добра работа.
Мислиш ли, че ни видя?
Не. - Наистина?
Мамка му!
Страхотен изстрел.
Знам.
Да тръгваме.
Сега знаят срещу какво са изправени. - Няма значение.
Виждаш ли ги? - Да.
Добре. Прави, каквото трябва. - Добре.
Прекрасно.
Напомни ми да започна да си нося повече от тези.
Като се измъкнем от това, Вал. Не се тревожи, ще ти напомня.
Три екипа. - Умно ли е да се делим?
Търсят ни. Трябва да сменим тактиката, за да ги объркваме.
Ти отиваш с Григори. Вие двамата, ти си с мен.
Да действаме! Пазете си гърбовете. Тръгваме.
Обичам да убивам силни дронове като теб.
Слушайте. Първият пилот, които убие,
ще получи 100 000 допълнително.
Да намерим друг?
Следващият път ти ще скачаш. - Няма.
Нямаме достатъчно огнева мощ, за да свалим едно от тези неща.
Имаме, но не ние.
Складът с гориво? - Да.
Колко време ти трябва? - Колко можеш да ми осигуриш?
Не много.
Добре ли си? - Била съм и по-добре.
Мислиш ли, че го свалихме? - Да.
Може би. По дяволите, не знам.
Да изчезваме. Какво ще кажеш? - Добре.
Всъщност променям преценката си.
Дроновете са в ред. Пилотите ти трябва да са по-добри.
Не знаят как да се справят с опитни полеви агенти.
Няма как да не се съглася с вас, генерале,
но полевия опит е още една причина за тази малка демонстрация.
Значи хората ви стават по-добри като им плащате?
Може и да са ваши хора. Услугите им се наемат, както на всеки друг.
Наемат се? Защо да си създавам главоболия?
Учат се бързо. - Дано е така.
Ще е добре за всички нас. - Спокойно, ще свършат амунициите,
преди да ми свършат дроновете.
Трябва да намерим самотен. Имам само един патрон.
Там, горе.
Сега какво? - Аз съм готов. Когато спре.
Вал!
Изведи я оттук!
Забрави за мен. Остани с Широ.
Късно е.
Вътре нашите ще умрат. - Вероятно,
но няма какво да направим.
Мога да умра с тях. - Ако го направиш, те печелят.
Кои са "те"? - Кес, Смит,
всеки, който ни продаде.
Не допускай да им се размине.
Ще им се размине, защото вече не знам как да ги победя.
Какво е това място?
Нещо като камера под налягане.
Мислиш ли, че могат да преодолеят вратата?
Не и преди да ни свърши въздуха.
Трябваше да останеш с Широ.
Не, и без това бях пътник.
Освен това, ако някой успее да се измъкне жив,
ще е той.
А, ако някой не се измъкне, ще съм аз.
Ако някой няма да оцелее би трябвало да съм аз.
Дакс... - Не, истина е.
Аз съм по-лош от онези неща отвън,
а най-тъжното е,
че го знам.
Може би, но се радвам, че си тук с мен.
Не ви ли казах? Просто е нужно време.
Още не е свършило. - Може да е.
Всъщност колко ти струваха дроновете и Райкър с хората му?
Предпочитам да мисля за това като колко отлично обучени
пилоти на дронове могат да се купят с тези пари.
Трябва да направим нещо. - Не можем да ги победим,
щом не ги нараняваме, а дори да можем са прекалено много сега.
Много са силни и прекалено бързи.
Прекалено бързи? - Дори не можем да ги надбягаме.
Дори и ако е сателит има забавяне.
Какво? - Въздушните дронове.
Могат да си позволят секунда, две забавяне между командите,
защото целите им не се сменят толкова бързо,
но като си въвлечен в близък бой... - Пилотите трябва да са наблизо.
Да. Трябва да се доберем до най-близкия покрив.
Защо? - Време е да сложим край на това.
Колко бързо можеш да тичаш?
По дяволите!
Настигат ни. - Забави ги.
Как? - Нямам идея. Спечели ми време.
Вратата няма да издържи! - Знам!
Знам.
Не можеш да направиш този изстрел!
Никой не може да го направи!
Райкър! Райкър!
Райкър!
Райкър.
Какво стана? - Прекъснах им сигнала.
Включени са, но само толкова.
Значи всичко свърши?
Напротив. Ще си поприказвам с Кес
и всички, които са с него.
Няма начин. - Какво стана току-що, по дяволите?
Прекъсна връзката. - Ами оправи я.
Не мога, без да сложа друга сателитна чиния горе.
Мисля, че за момента е по-разумно да намалим загубите си.
Нима предлагаш да бягаме? - Нима предлагаш да останем
и да чакаме да ни намери? - Имам хеликоптер, който чака.
Продължете спора, като се качим. - Ще ни погне.
Няма, защото целият комплекс е зареден с достатъчно С 4,
че да изтрие мястото от картата.
Няма да избухне, докато не сме на безопасно разстояние.
Ами те?
Ще обучим други. - Ти си студенокръвно копеле.
Свободен сте да си отстъпите мястото,
ако от това ще се почувствате по-добре, генерале.
Какво, по дяволите... - По-бързо!
Защо е толкова тихо?
Не знам.
Мислиш ли, че е някакъв номер?
Вероятно.
Може би...
Може би трябва да се хванем на него.
Така ще е по-бързо.
Да.
Предпочитам да умра на крака.
Добре.
Добре ли сте?
Не съвсем.
А ти?
Да, направо фантастично.
Какво стана?
Мисля, че е Райкър. Ще видя какво ще намеря за превръзки.
Добре.
Намери Райкър и се увери, че този кошмар наистина свърши.
Ще остана с нея. - Както желаеш.
Вероятно ще има много хора за убиване.
Отивам с него.
Райкър.
Генерал Калахан. Трябваше да се сетя,
че мърлявите ви пръстчета са намесени във всичко това.
Къде е агент Хейс?
Уверява се, че никой няма да оправи данните и връзките
към тези малки чудовища, които опитахте да нахраните с нас.
За протокола, всъщност те не се хранят.
Пак за протокола. Изобщо не ми дреме за тях.
Знаеш ли, Райкър, това те направи много добър.
Прави ме. Това и нетрепващата ръка.
Успокой се. Бях предаден.
Не е трудно да се разбере откъде духа вятърът тук.
Или миризмата на фините глупости, която носи.
Не аз избрах екипа ти. - Но нямаше нищо против
да ни изпратиш на заколение, господин Кес.
Бизнесът си е бизнес. И двамата го знаем много добре.
Бизнесът си е бизнес.
Не е ли така, генерале?
За втори път изпращате мен и хората ми на смърт.
И няма да е за последен, не и ако мога да помогна.
Не можете!
Колкото и да искам да скърбя за загубата на добрия генерал,
явно отнесе последният ти куршум с него.
Истина е.
Но не и на хората ми. - Не всички.
Григори... - Знам, падна.
Не съм сигурен какво стана. - С кого?
С Дакс. - Той...
Изпаднал е в лек пристъп на агресия. - Отлично. Аз също.
Райкър, мисля, че с вас може да постигнем някакво
справедливо споразумение. - Знаете ли, в очакване съм
на точно такъв процес на преговори, господин Кес.
Пригответе се.
Това е проблемът с вас, наемниците,
винаги сте толкова самоуверени.
Има начин, по който трябва да вървиш,
начин, по който да говориш,
начин, по който да го правиш.
Има начин да го преодолееш.
Не можеш да го направиш за ден в бара.
Не се гордееш с това
но все още си на крака, да.
Няма добро, без да има зло
Трябва да го скрием дълбоко в нас.
Няма добро, без да има зло
Има начин, по който трябва да вървиш,
начин, по който трябва да говориш...
Кучи син!
По дяволите! - Още ли опитваш да се предадеш?
Пистолетът е много скъп. Просто не искам да оставям
да се въргаля наоколо. Разбираш ли ме?
Знаеш ли кое е по-скъпо? Животът.
Ако ме убиеш, никога няма да спреш Лангли.
Никога няма да спреш Лангли.
Никога няма да спреш... - Да говориш?
А, почакай, това си ти.
Беше ти.
Колко? - 10 милиона.
10 милиона. Няма начин.
Добре, направи ги 20. - 20 милиона долара?
Американски.
Ще го оставиш ли жив? - Ако цената ме устройва.
Въпреки, че ни заложи капана? - Не ни е обещавал
да бъде на наша страна, затова съм склонен да му дам шанс
да си откупи живота за 20 милиона долара.
Райкър, нямам толкова пари.
Няма шанс да си създал дрон за по-малко, а не беше само един.
Да, но плащаха други хора.
Хора, които сега лежат мъртви наоколо.
Мисля, че можеш да изврънкаш малко отгоре, Кес.
Да си истинският патриот, който си.
15 милиона. - 18.
16? - Добре, връщаме се към 20.
Но си откупувам живота преди и след като ти се плати.
Само, ако не се връщаш.
Виж, мисля, че искам да съм просто търговец на оръжия.
Добра идея. - В какъв дяволски свят живеем.
На бързи обороти, богаташ.
Това ще го задържа.
Чакай, първата ми жена ми го подари. Стига де. Райкър?
Жив ли си?
Ти, неунищожим кучи син.
Жив си?
Този път какво спасихме?
Планетата.
Трябва ми питие. - На мен също, голямо момче.
На мен също.
Утрото дойде.
Ти отново ме заблуди.
Предполагам, че е само въпрос на време.
Няма спокойствие.
Остави ме, без да ме предупредиш.
Толкова ли ти беше трудно да кажеш "довиждане"?
Не можеш сам да го завладееш
Кметството може да го защити.
Всеки път става по-трудно...
Въпреки всичко реши, че тук, горе ти харесва, а?
Предположих, че трябва да оставя всички на спокойствие.
Да, чух те.
Е...
какво следва?
Не знам.
Като оставим факта, че трябва да избягна затвора,
с живота ми е свършено.
Преди и аз мислех така...
но вече не.
Какво ти помогна да го преодолееш?
Това,
хората...
Не трябва да работя във веригата на командването вече.
Просто се събуждам всяка сутрин
и сам решавам кое е правилно и кое не.
Просто така се чувствам по-добре.
Никога не съм се замисляла за това.
Опитай.
Това предложение ли е?
Е, ще трябва малко да си помисля, капитане.
Никога не съм бил истински капитан.
Да, беше.
Превод и субтитри: mia_one